# verses

text:
<J>És elküldé szolgáját a vacsora idején, hogy megmondja <f>[8†]</f> a hivatalosoknak: Jertek el, mert immár minden kész!</J>


text:
<J>És mindnyájan egyenlőképen kezdék magokat mentegetni. Az első monda néki: Szántóföldet vettem, és ki kell mennem, hogy azt meglássam; kérlek téged, ments ki engem!</J>


text:
<J>És másik monda: Öt iga ökröt vettem, és elmegyek, hogy azokat megpróbáljam; kérlek téged, ments ki engem!</J>


text:
<J>Mikor azért az a szolga haza ment, megmondá ezeket az ő urának. Akkor megharagudván a gazda, monda az ő szolgájának: Eredj hamar a város utczáira és szorosaira, és a szegényeket, csonkabonkákat, sántákat és vakokat hozd be ide.</J>


text:
<J>Akkor monda az úr a szolgának: Eredj el az utakra és a sövényekhez, és kényszeríts bejőni <i>mindenkit</i>, hogy megteljék az én házam.</J>


text:
<J>Mert mondom néktek, hogy senki azok közül a hivatalos <f>[9†]</f> férfiak <f>[10†]</f> közül meg nem kóstolja az én vacsorámat.</J>


text:
<J>Ha valaki én hozzám jő, és meg nem gyűlöli az ő atyját és <f>[11†]</f> anyját, feleségét és gyermekeit, fitestvéreit és nőtestvéreit, sőt még a maga lelkét is, nem lehet az én tanítványom.</J>


text:
<J>És valaki nem hordozza <f>[12†]</f> az ő keresztjét, és én utánam jő, nem lehet az én tanítványom.</J>


text:
<J>Mert ha közületek valaki tornyot akar építeni, nemde először leülvén felszámítja a költséget, ha van-é mivel elvégezze?</J>


text:
<J>Nehogy minekutána fundamentomot vetett, és elvégezni nem bírja, csúfolni kezdje őt mindenki, a ki látja,</J>


text:
<J>Vagy valamely király, mikor háborúba megy, hogy egy másik királlyal megütközzék, nemde leülvén először tanácskozik, hogy tízezerrel szembeszállhat-é azzal, a ki ő ellene húszezerrel jött?</J>


text:
<J>Ezenképen azért valaki közületek búcsút nem vesz minden javaitól, nem lehet az én tanítványom.</J>


text:
<J>Sem a földre, sem a trágyára nem alkalmas: kivetik azt. A kinek <f>[14†]</f> van füle a hallásra, hallja.</J>


text:
És zúgolódának a farizeusok és az írástudók, mondván: Ez <f>[2†]</f> bűnösöket fogad magához, és velök együtt eszik.


text:
<J>Melyik ember az közületek, a kinek ha száz juha van, és egyet azok közül <f>[3†]</f> elveszt, nem hagyja ott a kilenczvenkilenczet a pusztában, és nem megy az elveszett után, mígnem megtalálja <f>[4†]</f> azt?</J>


text:
<J>És haza menvén, egybehívja barátait és szomszédait, mondván nékik: Örvendezzetek én velem, mert megtaláltam az én juhomat, <f>[5†]</f> a mely elveszett vala.</J>


text:
<J>Mondom néktek, hogy ily módon <i>nagyobb</i> öröm lesz a mennyben egy megtérő bűnösön, hogynem kilenczvenkilencz igaz <i>ember</i>en, a kinek nincs szüksége megtérésre.</J>


text:
<J>Avagy ha valamely asszonynak tíz drakhmája van, és egy drakhmát elveszt, nem gyújt-é gyertyát, és nem sepri-é ki a házat, és nem keresi-é gondosan, mígnem megtalálja?</J>


text:
<J>És ha megtalálta, egybehívja az ő asszonybarátait és szomszédait, mondván: Örüljetek én velem, mert megtaláltam a drakhmát, melyet elvesztettem vala!</J>


text:
<J>Ezenképen, mondom néktek, örvendezés van az Isten angyalainak színe előtt egy bűnös <i>ember</i> megtérésén.</J>


text:
<J>És monda az ifjabbik az ő atyjának: Atyám, add ki a vagyonból rám eső részt! És az megosztá köztök a vagyont.</J>


text:
<J>Nem sok nap mulva aztán a kisebbik fiú összeszedvén mindenét, messze vidékre költözék; és ott eltékozlá vagyonát, mivelhogy dobzódva élt.</J>


text:
<J>Minekutána pedig mindent elköltött, támada nagy éhség azon a vidéken, és ő kezde szükséget látni.</J>


text:
<J>Akkor elmenvén, hozzá szegődék annak a vidéknek egyik polgárához; és az elküldé őt az ő mezeire disznókat legeltetni.</J>


text:
<J>És kívánja vala megtölteni az ő gyomrát azzal a moslékkal, a mit a disznók ettek; és senki sem ád vala néki.</J>


text:
<J>Mikor aztán magába szállt, monda: Az én atyámnak mily sok bérese bővölködik kenyérben, én pedig éhen halok meg!</J>


text:
<J>Fölkelvén elmegyek az én atyámhoz, és <i>ezt</i> mondom néki: Atyám, vétkeztem az ég ellen és te ellened.</J>


text:
<J>És nem vagyok immár méltó, hogy a te fiadnak hivattassam; tégy engem olyanná, mint a te béreseid közül egy!</J>


text:
<J>És felkelvén, elméne az ő atyjához. Mikor pedig még távol volt, meglátá őt az ő atyja, és megesék rajta a szíve, és oda futván, a nyakába esék, és megcsókolgatá őt.</J>


text:
<J>És monda néki a fia: Atyám, vétkeztem az ég ellen és te ellened; és nem vagyok immár méltó, hogy a te fiadnak hivattassam!</J>


text:
<J>Az atyja pedig monda az ő szolgáinak: Hozzátok ki a legszebb ruhát, és adjátok fel rá; és húzzatok gyűrűt a kezére, és sarut a lábaira!</J>


text:
<J>Mert ez az én fiam meghalt, és feltámadott; elveszett, és megtaláltatott. Kezdének azért vígadni.</J>


text:
<J>Az ő nagyobbik fia pedig a mezőn vala: és mikor <i>haza</i>jövén, közelgetett a házhoz, hallá a zenét és tánczot.</J>


text:
<J>Az pedig monda néki: A te öcséd jött meg; és atyád levágatá a hízott tulkot, mivelhogy egészségben nyerte őt vissza.</J>


text:
<J>Ő pedig felelvén, monda atyjának: Ímé ennyi esztendőtől fogva szolgálok néked, és soha parancsolatodat át nem hágtam: és nékem soha nem adtál egy kecskefiat, hogy az én barátaimmal vígadjak.</J>


text:
<J>Mikor pedig ez a te fiad megjött, a ki paráznákkal emésztette föl a te vagyonodat, levágattad néki a hízott tulkot.</J>


text:
<J>Vígadnod és örülnöd kellene hát, hogy ez a te testvéred meghalt, és feltámadott; és elveszett, és megtaláltatott.</J>


text:
<pb/>Monda pedig az ő tanítványainak is: <J>Vala egy gazdag ember, kinek vala egy sáfára; és az bevádoltaték nála, hogy javait eltékozolja.</J>


text:
<J>Hívá azért azt, és monda néki: Mit hallok felőled? Adj számot a te sáfárságodról; mert nem lehetsz tovább sáfár.</J>


text:
<J>Monda pedig magában a sáfár: Mit míveljek, mivelhogy az én uram elveszi tőlem a sáfárságot? Kapálni nem tudok; koldulni szégyenlek!</J>


text:
<J>És magához hivatván az ő urának minden egyes adósát, monda az elsőnek: Mennyivel tartozol az én uramnak?</J>


text:
<J>Az pedig monda: Száz bátus olajjal. És monda néki: Vedd a te írásodat, és leülvén, hamar írj ötvent.</J>


text:
<J>Azután monda másnak: Te pedig mennyivel tartozol? Az pedig monda: Száz kórus búzával. És monda annak: Vedd a te írásodat, és írj nyolczvanat.</J>


text:
<J>És dícséré az úr a hamis sáfárt, hogy eszesen cselekedett, mert e világnak fiai eszesebbek a <f>[1†]</f> világosságnak fiainál a maguk nemében.</J>


text:
<J>Én is mondom néktek, szerezzetek magatoknak barátokat a hamis mammonból, hogy mikor meghaltok, befogadjanak benneteket az örök <f>[2†]</f> hajlékokba.</J>


text:
<J>A ki hű a kevesen, <f>[3†]</f> a sokon is hű az; és a ki a kevesen hamis, a sokon is hamis az.</J>


text:
<J>Egy szolga sem <f>[4†]</f> szolgálhat két úrnak: mert vagy az egyiket gyűlöli és a másikat szereti; vagy az egyikhez ragaszkodik, és a másikat megveti. Nem szolgálhattok az Istennek és a mammonnak.</J>


text:
És monda nékik: <J>Ti vagytok, a kik az emberek előtt <f>[5†]</f> magatokat megigazítjátok; de az Isten ismeri a <f>[6†]</f> ti szíveteket: mert a mi az emberek közt magasztos, az Isten előtt útálatos.</J>


text:
<J>A törvény és a próféták <i>Keresztelő</i> Jánosig <f>[7†]</f> <i>valának:</i> az időtől fogva az Istennek <f>[8†]</f> országa hirdettetik, és mindenki erőszakkal tör abba.</J>


text:
<J>Könnyebb pedig a mennynek és a <f>[9†]</f> földnek elmúlni, hogynem a törvényből egy <f>[10†]</f> pontocskának elesni.</J>


text:
<J>Valaki elbocsátja <f>[11†]</f> feleségét, és mást vesz el, paráználkodik; és valaki férjétől elbocsátott asszonyt vesz feleségül, paráználkodik.</J>


text:
<pb/><J>Vala pedig egy gazdag ember, és öltözik vala bíborba és patyolatba, mindennap dúsan vigadozván:</J>


text:
<J>És kíván vala megelégedni a morzsalékokkal, melyek hullanak vala a gazdagnak asztaláról; de az ebek is eljővén, nyalják vala az ő sebeit.</J>


text:
<J>Lőn pedig, hogy meghala a koldus, és viteték az angyaloktól az Ábrahám kebelébe; meghala pedig a gazdag is, és eltemetteték.</J>


text:
<J>És a pokolban felemelé az ő szemeit, kínokban lévén, és látá Ábrahámot távol, és Lázárt annak kebelében.</J>


text:
<J>És ő kiáltván, monda: Atyám Ábrahám! könyörülj rajtam, és bocsásd el Lázárt, hogy mártsa az ő ujjának hegyét vízbe, és hűsítse meg az én nyelvemet; mert gyötrettetem e <f>[12†]</f> lángban.</J>


text:
<J>Monda pedig Ábrahám: Fiam, emlékezzél meg róla, hogy te javaidat elvetted a te életedben, hasonlóképen Lázár is az ő bajait: most pedig ez vígasztaltatik, te pedig gyötrettetel.</J>


text:
<J>És mindenekfelett, mi köztünk és ti közöttetek nagy közbevetés van, úgy, hogy a kik akarnának innét ti hozzátok általmenni, nem mehetnek, sem azok onnét hozzánk át nem jöhetnek.</J>


text:
<J>Mert van öt testvérem; hogy bizonyságot tegyen nékik, hogy ők is ide, e gyötrelemnek helyére ne jussanak.</J>


text:
<J>Ama pedig monda: Nem úgy, atyám Ábrahám; hanem ha a halottak közül megy valaki hozzájok, megtérnek!</J>


text:
<J>Ő pedig monda néki: Ha Mózesre és a prófétákra nem hallgatnak, az sem győzi meg őket, ha valaki a halottak közül feltámad.</J>


text:
<pb/><J>Monda pedig a tanítványoknak: Lehetetlen dolog, hogy botránkozások <f>[1†]</f> ne essenek; de jaj annak, a ki által esnek.</J>


text:
<J>Jobb annak, ha egy <f>[2†]</f> malomkövet vetnek a nyakába, és ha a tengerbe vettetik, hogynem mint egyet e kicsinyek közül megbotránkoztasson.</J>


text:
<J>Őrizzétek meg magatokat: ha pedig a te atyádfia vétkezik <f>[3†]</f> ellened, dorgáld meg őt; és ha megtér, bocsáss meg néki.</J>


text:
<J>És ha egy napon hétszer vétkezik ellened, és egy napon hétszer te hozzád tér, mondván: Megbántam; megbocsáss néki.</J> <f>[4†]</f>


text:
Monda pedig az Úr: <J>Ha annyi hitetek volna, mint a <f>[5†]</f> mustármag, ezt mondanátok ím ez eperfának: Szakadj ki gyökerestől, és plántáltassál a tengerbe; és engede néktek.</J>


text:
<J>Kicsoda pedig ti közületek az, a ki, ha egy szolgája van, és az szánt vagy legeltet, tüstént azt mondja annak, mihelyt a mezőről megjő: Jer elő, ülj asztalhoz?</J>


text:
<J>Sőt nem ezt mondja-e néki: Készíts vacsorámra valót, és felövezvén magadat, szolgálj nékem, míg én eszem és iszom; és azután egyél és igyál te?</J>


text:
<J>Ezenképen ti is, ha mindazokat megcselekedtétek, a mik néktek parancsoltattak, mondjátok, hogy: Haszontalan <f>[6†]</f> szolgák vagyunk; mert a mit kötelesek voltunk cselekedni, azt cselekedtük.</J>


text:
<pb/>És lőn, mikor útban vala Jeruzsálem felé, hogy ő Samariának és Galileának közepette méne által.


text:
És mikor őket látta, monda nékik: <J>Elmenvén mutassátok meg magatokat a <f>[8†]</f> papoknak.</J> És lőn, hogy míg odamenének, megtisztulának.


text:
<pb/>Megkérdeztetvén pedig a farizeusoktól, mikor jő el az Isten országa, felele nékik és monda: <J>Az Isten országa nem szemmel <f>[9†]</f> láthatólag jő el.</J>


text:
<J>Sem azt nem mondják: Ímé itt, vagy: Ímé amott <i>van</i>; mert ímé az Isten országa ti bennetek van.</J>


text:
Monda pedig a tanítványoknak: <J>Eljő az idő, mikor kívántok látni egyet az ember Fiának napjai közül, és nem láttok.</J>


text:
<J>És mondják majd néktek: Ímé itt, vagy: <f>[10†]</f> Ímé amott <i>van</i>; de ne menjetek el, és ne kövessétek:</J>


text:
<J>Mert miként a felvillanó villámlás az ég aljától <f>[11†]</f> az ég aljáig fénylik; úgy lesz az embernek Fia is az ő napján.</J>


text:
<J>Ettek, ittak, házasodtak, férjhezmentek mindama napig, a melyen Noé a bárkába beméne, és eljöve az özönvíz, és mindeneket elveszte.</J>


text:
<J>De a mely napon <f>[14†]</f> kiment Lót Sodomából, tűz és kénkő esett az égből, és mindenkit elvesztett:</J>


text:
<J>Az nap, a ki a háztetőn <f>[15†]</f> lesz, és az ő holmija a házban, ne szálljon le, hogy elvigye; és a ki a mezőn, azonképen ne forduljon hátra.</J>


text:
<J>Valaki igyekezik <f>[17†]</f> az ő életét megtartani, elveszti azt, és valaki elveszti azt, megeleveníti azt.</J>


text:
<J>Mondom néktek, azon az éjszakán ketten lesznek egy <f>[18†]</f> ágyban; az egyik felvétetik, és a másik elhagyatik.</J>


text:
És felelvén, mondának néki: Hol, Uram? Ő pedig monda nékik: <J>a hol a test, oda <f>[19†]</f> gyűlnek a saskeselyűk.</J>


text:
<pb/>Monda pedig nékik példázatot is arról, hogy <f>[1†]</f> mindig imádkozni kell, és meg nem restülni;


text:
<J>Volt pedig abban a városban egy özvegyasszony, és elméne ahhoz, mondván: Állj bosszút értem az én ellenségemen.</J>


text:
<J>Az pedig nem akará egy ideig; de azután monda ő magában: Jól lehet Istent nem félek és embert nem becsülök;</J>


text:
<J>Mindazáltal mivelhogy nékem terhemre van ez az özvegyasszony, megszabadítom őt, hogy szüntelen reám járván, ne gyötörjön engem.</J>


text:
<J>Hát az Isten nem áll-é bosszút az ő választottaiért, kik ő hozzá kiáltanak éjjel és nappal, ha hosszútűrő is irántuk?</J>


text:
<J>Mondom néktek, hogy bosszút áll értök hamar. Mindazáltal az embernek Fia mikor eljő, avagy talál-é hitet e földön?</J>


text:
<pb/>Némelyeknek pedig, kik elbizakodtak magukban, hogy ők <f>[2†]</f> igazak, és a többieket semmibe sem vették, ezt a példázatot is mondá:


text:
<J>Két ember méne fel a templomba imádkozni; az egyik <f>[3†]</f> farizeus, és a másik <f>[4†]</f> vámszedő.</J>


text:
<J>A farizeus megállván, ily módon imádkozék magában: Isten! hálákat adok néked, hogy nem vagyok olyan, mint egyéb emberek, ragadozók, hamisak, paráznák, vagy mint ím e vámszedő is.</J>


text:
<J>A vámszedő pedig távol állván, még szemeit sem akarja vala az égre emelni, hanem veri vala mellét, mondván: Isten, légy irgalmas nékem bűnösnek!</J>


text:
<J>Mondom néktek, ez megigazulva méne alá az ő házához, inkább hogynem amaz: mert valaki felmagasztalja magát, <f>[5†]</f> megaláztatik; és a ki megalázza magát, felmagasztaltatik.</J>


text:
<pb/>Vivének pedig hozzá kis gyermekeket is, hogy illesse azokat; <f>[6†]</f> mikor pedig a tanítványok ezt látták, megdorgálák azokat.


text:
De Jézus magához híván őket, monda: <J>Engedjétek, hogy a kis gyermekek én hozzám jőjjenek, és ne tiltsátok el őket; mert ilyeneké az Istennek országa.</J>


text:
<J>Bizony mondom néktek: A ki nem úgy fogadja az Isten országát, mint gyermek, <f>[7†]</f> semmiképen nem megy be abba.</J>


text:
<pb/>És megkérdé őt egy főember, mondván: Jó Mester, mit cselekedjem, <f>[8†]</f> hogy az örökéletet elnyerhessem?


text:
<J>A parancsolatokat tudod: <f>[9†]</f> Ne paráználkodjál; ne ölj; ne lopj; hamis tanubizonyságot ne tégy; tiszteld atyádat és anyádat.</J>


text:
Jézus ezeket hallván, monda néki: <J>Még egy <f>[10†]</f> fogyatkozás van benned: Add el mindenedet, a mid van, és oszd el a szegényeknek, és kincsed lesz mennyországban; és jer, kövess engem.</J>


text:
És mikor látta Jézus, hogy az igen megszomorodék, monda: <J>Mily nehezen mennek be az Isten országába, a kiknek <f>[11†]</f> gazdagságuk van!</J>


text:
Ő pedig monda nékik: <J>Bizony mondom néktek, hogy senki sincs, a ki elhagyta házát, vagy szüleit, vagy testvéreit, vagy feleségét, vagy gyermekeit az Isten országáért,</J> <f>[14†]</f>


text:
<pb/>És maga mellé vévén a tizenkettőt, monda nékik: <J>Ímé felmegyünk Jeruzsálembe, és beteljesedik minden az embernek Fián, a mit a <f>[15†]</f> próféták megírtak.</J>


text:
<J>Mert a pogányok <f>[16†]</f> kezébe adatik, és megcsúfoltatik, és meggyaláztatik, és megköpdöstetik;</J>


text:
Ők pedig ezekből semmit nem értének; és a beszéd ő előlük el vala rejtve, és nem fogták fel a mondottakat.


text:
A kik pedig elől mentek, dorgálák őt, hogy hallgasson; de ő annál inkább kiálta: Dávidnak Fia, könyörülj rajtam!


text:
Mondván: <J>Mit akarsz, hogy cselekedjem veled?</J> Az pedig monda: Uram, hogy az én szemem világa megjőjjön.


text:
És azonnal megjöve annak szeme világa, és követé őt, dicsőítvén az Istent az egész sokaság pedig <i>ezt</i> látván, dicsőséget ada az Istennek.


text:
És igyekezék Jézust látni, ki az; de a sokaságtól nem láthatá, mivelhogy termete szerint kis ember volt.


text:
És mikor arra a helyre jutott, feltekintvén Jézus, látá őt, és monda néki: <J>Zákeus, <f>[2†]</f> hamar szállj alá; mert ma nékem a te házadnál kell maradnom.</J>


text:
Zákeus pedig előállván, monda az Úrnak: Uram, ímé minden vagyonomnak felét a szegényeknek adom, és ha valakitől valamit patvarkodással elvettem, négy annyit adok helyébe.


text:
<pb/>És mikor azok ezeket hallották, folytatá és monda egy példázatot, mivelhogy közel vala Jeruzsálemhez, és azok azt gondolák, hogy azonnal megjelenik az Isten országa.


text:
Monda azért: <J>Egy nemes ember elméne <f>[4†]</f> messze tartományba, hogy országot vegyen magának, aztán visszatérjen.</J>


text:
<J>Előszólítván azért tíz szolgáját, ada nékik tíz gírát, és monda nékik: Kereskedjetek, míg megjövök.</J>


text:
<J>Az ő alattvalói pedig gyűlölék őt, és követséget küldének utána, mondván: Nem akarjuk, hogy ő uralkodjék mi rajtunk.</J>


text:
<J>És lőn, mikor megjött az ország vétele után, parancsolá, hogy az ő szolgáit, a kiknek a pénzt adta, hívják ő hozzá, hogy megtudja, ki mint kereskedett.</J>


text:
<J>Ő pedig monda néki: Jól vagyon jó szolgám; mivelhogy kevesen voltál <f>[5†]</f> hív, legyen birodalmad tíz városon.</J>


text:
<J>Mert féltem tőled, mivelhogy kemény ember vagy; elveszed a mit nem <i>te</i> tettél el, és aratod, a mit nem <i>te</i> vetettél.</J>


text:
<J>Monda pedig annak: A te szádból ítéllek <f>[6†]</f> meg téged, gonosz szolga. Tudtad, hogy én kemény ember vagyok, ki elveszem, a mit nem <i>én</i> tettem el, és aratom, a mit nem <i>én</i> vetettem;</J>


text:
<J>Miért nem adtad azért az én pénzemet a <i>pénzváltók</i> asztalára, és én megjövén, kamatostól kaptam volna azt vissza?</J>


text:
<J>És az ott állóknak monda: Vegyétek el ettől a gírát, és adjátok annak, a kinek tíz gírája van.</J>


text:
<i><J>És</i> <i>ő monda</i>: Mert mondom néktek, hogy mindenkinek, a kinek van, adatik; a kinek pedig <f>[7†]</f> nincs, még a mije van is, elvétetik tőle.</J>


text:
<J>Sőt ennek felette amaz én ellenségeimet is, kik nem akarták, hogy én ő rajtok uralkodjam, hozzátok ide, és öljétek meg előttem!</J>


text:
<pb/>És lőn, mikor közelgetett Béthfágéhoz és Bethániához, a hegyhez, mely Olajfák <i>hegyének</i> hívatik, elkülde kettőt az ő tanítványai közül,


text:
Mondván: <J>Menjetek el az átellenben levő faluba; melybe <f>[9†]</f> bemenvén, találtok egy megkötött vemhet, melyen soha egy ember sem ült: eloldván azt, hozzátok ide.</J>


text:
<J>És ha valaki kérdez titeket: Miért oldjátok el? ezt mondjátok annak: Mert az Úrnak szüksége van reá.</J>


text:
Elvivék azért azt Jézushoz: és az ő felsőruháikat a vemhére vetvén, <f>[11†]</f> Jézust reá helyhezteték.


text:
Mikor pedig immár közelgete az Olajfák hegyének lejtőjéhez, a tanítványok egész sokasága örvendezve kezdé dicsérni az Istent fenszóval mindazokért a csodákért, a melyeket láttak;


text:
Mondván: Áldott a Király, ki jő az Úrnak <f>[12†]</f> nevében! Békesség a mennyben, és dicsőség a magasságban!


text:
És ő felelvén, monda nékik: <J>Mondom néktek, hogyha ezek elhallgatnak, a kövek fognak <f>[13†]</f> kiáltani.</J>


text:
Mondván: <J>Vajha megismerted volna te is, csak e te mostani napodon is, a mik néked a te békességedre <i>valók</i>! de most elrejtettek a te szemeid elől.</J>


text:
<J>Mert jőnek reád napok, mikor a te ellenségeid te körülted palánkot építenek, és körülvesznek téged, és mindenfelől megszorítanak téged.</J>


text:
<J>És a földre tipornak téged, és a te fiaidat te benned; és nem hagynak te benned követ <f>[14†]</f> kövön; mivelhogy nem ismerted meg a te <f>[15†]</f> meglátogatásodnak idejét.</J>


text:
Mondván nékik: <J>Meg van írva: Az én házam imádságnak <f>[17†]</f> háza; ti pedig azt latroknak barlangjává tettétek.</J>


text:
És tanít vala minden nap a templomban. A főpapok pedig és az írástudók és a nép előkelői igyekeznek vala <f>[18†]</f> őt elveszteni:


text:
<pb/>És lőn azok közül a napok közül egyen, mikor ő a népet tanítá a templomban, és <f>[1†]</f> az evangyéliomot hirdeté, előállának a főpapok és az írástudók a vénekkel egybe,


text:
És mondának néki, így szólván: Mondd meg nékünk, micsoda <f>[2†]</f> hatalommal cselekszed ezeket? vagy ki az, a ki néked ezt a hatalmat adta?


text:
Azok pedig tanakodának magok közt, mondván: Ha <i>ezt</i> mondjuk: Mennyből; <i>azt</i> fogja mondani: Miért nem hittetek tehát néki?


text:
Ha pedig <i>ezt</i> mondjuk: Emberektől; az egész nép megkövez minket: mert meg van győződve, hogy János próféta <f>[4†]</f> volt.


text:
<pb/>És kezdé a népnek e példázatot mondani: <J>Egy ember <f>[5†]</f> plántála szőlőt, és kiadá azt munkásoknak, és hosszú időre elutazék.</J>


text:
<J>És annak idején elküldé <f>[6†]</f> szolgáját a munkásokhoz, hogy adjanak néki a szőlő gyümölcséből; a munkások pedig azt megvervén, üresen bocsáták el.</J>


text:
<J>És még másik szolgát is külde; de azok azt is megvervén <f>[7†]</f> és meggyalázván, üresen bocsáták el.</J>


text:
<J>Monda azért a szőlőnek ura: Mit cselekedjem? Elküldöm az én szerelmes fiamat: <f>[8†]</f> talán azt, ha látják, megbecsülik.</J>


text:
<J>De mikor azt látták a munkások, tanakodának egymás közt, mondván: Ez az <f>[9†]</f> örökös; jertek, öljük meg őt, hogy a miénk legyen az örökség!</J>


text:
<J>És kivetvén őt a szőlőből, <f>[10†]</f> megölék. Mit cselekszik azért a szőlőnek ura azokkal?</J>


text:
<J>Elmegy és elveszti azokat a munkásokat, és <f>[11†]</f> a szőlőt <f>[12†]</f> másoknak adja.</J> És mikor ezt hallották, mondának: Távol legyen <i>az</i>!


text:
Ő pedig reájok tekintvén, monda: <J>Mi az tehát, a mi meg van írva: A mely követ az építők <f>[13†]</f> megvetettek, az lett a szegelet fejévé?</J>


text:
<J>Valaki erre a kőre esik, szétzúzatik; <f>[14†]</f> a kire pedig ez esik reá, szétmorzsolja azt.</J>


text:
És igyekeznek vala a főpapok és az írástudók kezeiket ő reá vetni azon órában; de félének a néptől; mert megérték, hogy ő ellenök mondta e példázatot.


text:
<pb/>Annakokáért vigyázván ő reá, leselkedőket küldének ki, <f>[15†]</f> a kik igazaknak tetteték magokat, hogy őt megfogják beszédében; hogy átadják a felsőbbségnek és a helytartó hatalmának.


text:
Kik megkérdezék őt, mondván: Mester, tudjuk, hogy te helyesen beszélsz és tanítasz, és személyt nem válogatsz, hanem az Istennek útját igazán tanítod:


text:
<J>Mutassatok nékem egy pénzt; kinek a képe és felirata van rajta?</J> És felelvén, mondának: A császáré.


text:
Ő pedig monda nékik: <J>Adjátok meg azért a mi a császáré, a <f>[16†]</f> császárnak, és a mi az Istené, az Istennek.</J>


text:
<pb/>Hozzá menvén pedig a sadduczeusok <f>[17†]</f> közül némelyek, a kik tagadják, hogy van feltámadás, megkérdék őt,


text:
Mondván: Mester, Mózes megírta nékünk, ha valakinek testvére meghal, kinek felesége volt, és magzatok nélkül hal meg, hogy annak testvére elvegye <i>annak</i> feleségét, és támasszon magot az <f>[18†]</f> ő testvérének.


text:
<J>De a kik méltókká tétetnek, hogy ama <f>[19†]</f> világot elvegyék, és a halálból való feltámadást, sem nem házasodnak, sem férjhez nem adatnak:</J>


text:
<J>Mert meg sem halhatnak többé: mert hasonlók az angyalokhoz; és az Isten fiai, mivelhogy a feltámadásnak fiai.</J>


text:
<J>Hogy pedig a halottak feltámadnak, Mózes is megjelentette a csipkebokornál, mikor az Urat Ábrahám Istenének <f>[20†]</f> és Izsák Istenének és Jákób Istenének mondja.</J>


text:
<J>Holott maga Dávid mondja a zsoltárok könyvében: Monda az Úr az én Uramnak, <f>[22†]</f> ülj az én jobbkezem felől,</J>


text:
<J>Oltalmazzátok meg magatokat <f>[24†]</f> az írástudóktól, kik hosszú köntösökben akarnak járni, és szeretik a piaczokon való köszöntéseket, és a gyülekezetekben az első űlést, és a lakomákon a főhelyeket;</J>


text:
<J>Kik az özvegyeknek házát felemésztik, és színből hosszan <f>[25†]</f> imádkoznak; ezek súlyosabb ítélet alá esnek.</J>


text:
<pb/>És mikor feltekintett, látá, hogy a gazdagok hányják az ő ajándékaikat <f>[1†]</f> a perselybe.


text:
<J>Mert mind ezek az ő fölöslegükből vetettek Istennek az ajándékokhoz: ez pedig az ő szegénységéből minden vagyonát, a mije volt, oda veté.</J>


text:
<pb/>És mikor némelyek mondának a templom felől, hogy szép <f>[3†]</f> kövekkel és ajándékokkal van felékesítve, monda:


text:
<J>Ezekből, a miket láttok, jőnek napok, melyekben kő kövön <f>[4†]</f> nem marad, mely le nem romboltatnék.</J>


text:
Megkérdék pedig őt, mondván: Mester, mikor lesznek azért ezek? és mi lesz a jel, mikor mind ezek meglesznek?


text:
Ő pedig monda: <J>Meglássátok, hogy el ne hitessenek benneteket: <f>[5†]</f> mert sokan jőnek el az én nevemben, kik ezt mondják: Én vagyok; és: Az idő elközelgett; ne menjetek azért utánok.</J>


text:
<J>És mikor hallotok háborúkról és zendülésekről, meg ne félemljetek; mert ezeknek meg kell lenni előbb, de nem <i>jő</i> mindjárt a vég.</J>


text:
<J>És minden felé nagy földindulások lesznek, és éhségek és döghalálok; és rettegtetések és nagy jelek lesznek az égből.</J>


text:
<J>De mind ezeknek előtte kezeiket reátok vetik, és üldöznek <i>titeket,</i> adván a gyülekezetek elé, és <f>[6†]</f> tömlöczökbe és királyok és helytartók elé visznek az én nevemért.</J>


text:
<J>Tökéljétek el azért a ti szívetekben, hogy nem gondoskodtok előre, hogy mit feleljetek <f>[7†]</f> védelmetekre:</J>


text:
<J>Mert én adok <f>[8†]</f> néktek szájat és bölcseséget, melynek ellene nem szólhatnak, sem ellene nem állhatnak mind azok, a kik magokat ellenetekbe vetik.</J>


text:
<J>Elárulnak pedig titeket szülők és testvérek is, rokonok <f>[9†]</f> és barátok is; és <f>[10†]</f> megölnek <i>némelyeket</i> ti közületek.</J>


text:
<J>Mikor pedig látjátok Jeruzsálemet hadseregektől körülvéve, akkor tudjátok meg, hogy elközelgett <f>[13†]</f> az ő elpusztulása.</J>


text:
<J>Akkor a kik Júdeában <i>lesznek,</i> fussanak a hegyekre; és a kik annak közepette, menjenek ki abból; és a kik a mezőben, ne menjenek be abba.</J>


text:
<J>Mert azok a bosszúállásnak napjai, hogy beteljesedjenek mind azok, a <f>[14†]</f> mik megírattak.</J>


text:
<J>Jaj pedig a terhes és szoptató asszonyoknak azokban a napokban; mert nagy szükség lesz e földön, és harag e népen.</J>


text:
<J>És elhullanak fegyvernek éle által, és fogva vitetnek minden pogányok közé; és Jeruzsálem megtapodtatik a pogányoktól, míglen betelik a <f>[15†]</f> pogányok ideje.</J>


text:
<J>És lesznek jelek a napban, holdban és csillagokban; és a földön pogányok szorongása a kétség miatt, mikor a tenger és a hab zúgni fog,</J>


text:
<J>Mikor az emberek elhalnak a félelem miatt és azoknak várása miatt, a mik e föld kerekségére következnek: mert az egek erősségei megrendülnek.</J>


text:
<J>És akkor meglátják az embernek Fiát eljőni a felhőben, <f>[16†]</f> hatalommal és nagy dicsőséggel.</J>


text:
<J>Mikor pedig ezek kezdenek meglenni, nézzetek fel és emeljétek fel a ti fejeteket; mert elközelget a <f>[17†]</f> ti váltságtok.</J>


text:
<J>Mikor immár hajtanak, és <i>ezt</i> látjátok, ti magatoktól tudjátok, hogy már közel van a nyár.</J>


text:
<J>Ezenképen ti is, mikor látjátok, hogy ezek meglesznek, tudjátok meg, hogy közel van az Isten országa.</J>


text:
<J>Az ég és a föld <f>[19†]</f> elmúlnak, de az <f>[20†]</f> én beszédeim semmiképen el nem múlnak.</J>


text:
<J>De vigyázzatok magatokra, hogy valamikor meg ne nehezedjék a ti szívetek dobzódásnak, részegségnek és <f>[21†]</f> ez élet gondjainak miatta, és váratlanul reátok ne jőjjön az a <f>[22†]</f> nap:</J>


text:
<J>Vigyázzatok <f>[24†]</f> azért minden időben, kérvén, hogy méltókká tétessetek arra, hogy elkerüljétek mindezeket, a mik bekövetkeznek, és megállhassatok az embernek Fia előtt!</J>


text:
Tanít vala pedig naponta a templomban; éjszakára <f>[25†]</f> pedig kimenvén, a hegyen vala, mely Olajfák <i>hegyének</i> neveztetik.


text:
És a főpapok és az írástudók keresnek vala módot, hogyan öljék meg őt; <f>[2†]</f> mert féltek a néptől.


text:
Beméne pedig a Sátán Júdásba, ki Iskáriótesnek <f>[3†]</f> neveztetik, és a tizenkettőnek számából vala;


text:
<pb/>Eljöve pedig a kovásztalan kenyerek napja, melyen meg kelle <f>[5†]</f> öletni a husvéti báránynak;


text:
És elküldé <f>[6†]</f> Pétert és Jánost, mondván: <J>Elmenvén, készítsétek el nékünk a husvéti bárányt, hogy megegyük.</J>


text:
És ő monda nékik: <J>Ímé, mikor bementek a városba, szembe jő veletek egy ember, ki egy korsó vizet visz; kövessétek őt abba a házba, a melybe bemegy.</J>


text:
<J>És mondjátok a ház gazdájának: Ezt mondja néked a Mester: Hol van az a szállás, a hol megeszem az én tanítványaimmal a husvéti bárányt?</J>


text:
És <i>a</i> pohárt vévén, minekutána hálákat adott, monda: <J>Vegyétek ezt, és osszátok el magatok között:</J>


text:
<J>Mert mondom néktek, hogy nem iszom a szőlőtőkének <f>[8†]</f> gyümölcséből, míglen eljő az Isten országa.</J>


text:
És minekutána <f>[9†]</f> a kenyeret vette, hálákat adván megszegé, és adá nékik, mondván: <J>Ez az én testem, mely ti érettetek adatik: ezt cselekedjétek az én emlékezetemre.</J>


text:
Hasonlóképen a pohárt is, minekutána vacsorált, ezt mondván: <J>E pohár amaz új szövetség az én véremben, mely ti érettetek kiontatik.</J>


text:
<J>És az embernek Fia jóllehet, elmegy, <f>[11†]</f> mint <f>[12†]</f> elvégeztetett: de jaj annak az embernek, a ki által elárultatik!</J>


text:
Ő pedig monda nékik: <J>A pogányokon <f>[14†]</f> uralkodnak az ő királyaik, és a kiknek azokon hatalmuk van, jóltévőknek hivatnak.</J>


text:
<J>De ti nem úgy: hanem a ki legnagyobb köztetek, olyan legyen, mint a ki legkisebb; és a ki fő, mint a ki szolgál.</J>


text:
<J>Mert melyik <f>[15†]</f> nagyobb, az-é, a ki asztalnál ül, vagy a ki szolgál? nemde a ki asztalnál ül? De én ti köztetek olyan vagyok, mint a ki szolgál.</J>


text:
<J>Hogy egyetek és igyatok az én asztalomon az én országomban, <f>[17†]</f> és üljetek királyi székeken, ítélvén az Izráelnek tizenkét nemzetségét.</J>


text:
Monda pedig az Úr: <J>Simon! Simon! ímé a Sátán kikért titeket, hogy megrostáljon, <f>[18†]</f> mint a búzát;</J>


text:
<J>De én imádkoztam érted, hogy el ne fogyatkozzék a te hited: te azért idővel megtérvén, a te atyádfiait erősítsed.</J>


text:
És ő monda: <J>Mondom néked Péter: Ma nem szól addig a kakas, míg te háromszor meg nem tagadod, hogy ismersz <f>[19†]</f> engem.</J>


text:
És monda nékik: <J>Mikor elküldtelek benneteket <f>[20†]</f> erszény, táska és saru nélkül, volt-é valamiben fogyatkozástok?</J> Ők pedig mondának: Semmiben sem.


text:
Monda azért nékik: <J>De most, a kinek erszénye van elővegye, hasonlóképen a táskát; és a kinek nincs, adja el felső ruháját, és vegyen szablyát.</J>


text:
<J>Mert mondom néktek, hogy még ennek az írásnak be kell teljesülni rajtam, hogy: <f>[21†]</f> És a gonoszok közé számláltatott. Mert a mik reám vonatkoznak is, elvégeztetnek.</J>


text:
<pb/>És kimenvén, méne az ő szokása szerint az <f>[22†]</f> Olajfák hegyére; követék pedig őt az ő tanítványai is.


text:
Mondván: <J>Atyám, ha akarod, távoztasd el tőlem e pohárt; mindazáltal ne az én akaratom, hanem a tiéd legyen!</J>


text:
És haláltusában lévén, buzgóságosabban imádkozék; és az ő verítéke olyan vala, <f>[23†]</f> mint a nagy vércseppek, melyek a földre hullanak.


text:
És minekutána fölkelt az imádkozástól, az ő tanítványaihoz menvén, aludva találá őket a szomorúság miatt,


text:
És monda nékik: <J>Mit alusztok? Keljetek fel <f>[24†]</f> és imádkozzatok, hogy kísértetbe ne essetek.</J>


text:
<pb/>És mikor még beszéle, ímé <f>[25†]</f> sokaság <i>jöve,</i> melynek az méne előtte, a ki Júdásnak neveztetik, egy a tizenkettő közül: és közelgete Jézushoz, hogy őt megcsókolja.


text:
Látván pedig azok, a kik ő körülötte <i>valának,</i> a mi következik, mondának néki: Uram, vágjuk-é őket fegyverrel?


text:
Monda pedig Jézus azoknak, a kik ő hozzá mentek, a főpapoknak, a templom tisztjeinek és a véneknek: <J>Mint valami latorra, úgy <f>[27†]</f> jöttetek szablyákkal és fustélyokkal?</J>


text:
<J>Mikor minden nap veletek voltam a <f>[28†]</f> templomban, a ti kezeiteket nem vetétek én reám; de ez <f>[29†]</f> a ti órátok, és a sötétségnek hatalma.</J>


text:
<pb/>Megfogván azért őt, elvezeték, és elvivék a főpap <f>[30†]</f> házába. Péter pedig követi vala távol.


text:
És mikor tüzet gerjesztettek az udvar közepén, és ők együtt leültek, Péter is leüle <f>[31†]</f> ő velök.


text:
És meglátván őt egy szolgálóleány, a mint a világosságnál ült, szemeit reá vetvén, monda: Ez is ő vele vala!


text:
És egy kevéssel azután más látván őt, monda: Te is azok közül való vagy! Péter pedig monda: Ember, nem vagyok!


text:
Monda pedig Péter: Ember, nem tudom, mit mondasz! És azonnal, mikor ő még beszélt, megszólalt <f>[32†]</f> a kakas.


text:
És hátra fordulván az Úr, tekinte Péterre. És megemlékezék Péter az Úr szaváról, a mint néki mondta: <J>Mielőtt a kakas <f>[33†]</f> szól, háromszor megtagadsz engem.</J>


text:
<pb/>És azok a férfiak, a kik fogva tarták Jézust, <f>[34†]</f> csúfolják vala, vervén <f>[35†]</f> őt.


text:
És <i>szemeit</i> betakarván, arczul csapdosák <f>[36†]</f> őt, és kérdezék őt, mondván: Prófétáld meg ki az, a ki téged vere?


text:
És a mint nappal lett, egybegyűle a nép véneinek tanácsa, főpapok és írástudók: és vivék őt az ő <f>[37†]</f> gyülekezetükbe,


text:
Mondván: Ha te vagy a Krisztus, mondd meg nékünk. Monda pedig nékik: <J>Ha mondom néktek, nem hiszitek:</J>


text:
Mondának pedig mindnyájan: <J>Te vagy tehát az Isten Fia?</J> Ő pedig monda nékik: Ti mondjátok, hogy én vagyok!


text:
Azok pedig mondának: Mi szükségünk van <f>[39†]</f> még bizonyságra? Hiszen mi magunk hallottuk az ő szájából.


text:
És kezdék őt vádolni, mondván: Úgy találtuk, hogy <f>[2†]</f> ez a népet félrevezeti, és tiltja a császár adójának fizetését, <f>[3†]</f> mivelhogy ő magát ama király Krisztusnak mondja.


text:
Pilátus pedig megkérdé őt, mondván: Te vagy-é a zsidók királya? És ő felelvén néki, monda: <J>Te mondod!</J> <f>[4†]</f>


text:
De azok erősködének, mondván: A népet felzendíti, tanítván az egész Júdeában, elkezdve Galileától mind idáig.


text:
És mikor megtudta, hogy ő a Héródes hatósága alá tartozik, Héródeshez küldé őt, mivelhogy az is Jeruzsálemben vala azokban a napokban.


text:
Héródes pedig Jézust látván igen megörüle: mert sok időtől fogva kívánta őt látni, mivelhogy sokat hallott ő <f>[5†]</f> felőle, és reménylé, hogy majd valami csodát lát, melyet ő tesz.


text:
Héródes pedig az ő katonáival egybe semminek állítván és kicsúfolván őt, minekutána felöltöztette fényes ruhába, visszaküldé Pilátushoz.


text:
És az napon lőnek barátok egymással Pilátus és Héródes; mert az előtt ellenségeskedésben valának egymással.


text:
Monda nékik: Ide hoztátok nékem ez embert, mint a ki a népet félrevezeti: és ímé én ti előttetek kivallatván, semmi olyan bűnt nem <f>[7†]</f> találtam ez emberben, a mivel őt vádoljátok:


text:
De még Héródes sem; mert titeket ő hozzá <f>[8†]</f> igazítálak; és ímé semmi halálra való dolgot nem cselekedett ő.


text:
Ő pedig harmadszor <i>is</i> monda nékik: Mert mi gonoszt tett ez? Semmi halálra való bűnt nem találtam ő benne; megfenyítvén azért őt, elbocsátom!


text:
Azok pedig nagy fenszóval sürgeték, kérvén, hogy megfeszíttessék; és az ő szavok és a főpapoké erőt vesz vala.


text:
És elbocsátá nékik azt, a ki lázadásért <f>[11†]</f> és gyilkosságért vettetett a tömlöczbe, a kit kértek vala; Jézust pedig kiszolgáltatá az ő akaratuknak.


text:
<pb/>Mikor azért elvivék őt, egy Czirénebeli <f>[12†]</f> Simont megragadván, ki a mezőről jöve, arra tevék a keresztfát, hogy vigye Jézus után.


text:
Jézus pedig hozzájok fordulván, monda: <J>Jeruzsálem leányai, ne sírjatok én rajtam, hanem ti magatokon sírjatok, és a ti magzataitokon.</J>


text:
<J>Mert ímé jőnek napok, melyeken ezt mondják: Boldogok <f>[13†]</f> a meddők, és a mely méhek nem szültek, és az emlők, melyek nem szoptattak!</J>


text:
<J>Akkor kezdik mondani a hegyeknek: <f>[14†]</f> Essetek mi reánk; és a halmoknak: Borítsatok el minket!</J>


text:
<pb/>Mikor pedig elmenének a helyre, mely Koponya <f>[17†]</f> <i>helyének</i> mondatik, ott megfeszíték őt és a gonosztevőket, egyiket jobbkéz <f>[18†]</f> felől, a másikat balkéz felől.


text:
Jézus pedig monda: <J>Atyám! bocsásd meg <f>[19†]</f> nékik; mert nem tudják mit cselekesznek.</J> Elosztván pedig az ő ruháit, vetének <f>[20†]</f> reájok sorsot.


text:
És a nép megálla nézni. Csúfolák pedig őt a főemberek is azokkal egybe, mondván: Egyebeket megtartott, tartsa meg magát, ha ő a Krisztus, az Istennek ama választottja.


text:
Vala pedig egy felirat is fölébe írva görög, római és zsidó betűkkel: Ez a zsidóknak <f>[23†]</f> ama Királya.


text:
A felfüggesztett gonosztevők közül pedig az egyik szidalmazá őt, mondván: Ha te vagy a Krisztus, szabadítsd meg magadat, minket is!


text:
Felelvén pedig a másik, megdorgálá őt, mondván: Az Istent sem féled-e te? Hiszen te ugyanazon ítélet alatt vagy!


text:
És mi ugyan méltán; mert <f>[24†]</f> a mi cselekedetünknek méltó büntetését vesszük: ez pedig semmi méltatlan dolgot nem <f>[25†]</f> cselekedett.


text:
Vala pedig mintegy hat óra, és sötétség <f>[26†]</f> lőn az egész tartományban mind kilencz órakorig.


text:
És kiáltván <f>[28†]</f> Jézus nagy szóval, monda: <J>Atyám, a te kezeidbe <i>teszem le</i> az én lelkemet.</J> És ezeket mondván, meghala.


text:
Látván pedig a százados, a mi történt, dicsőíté az Istent, mondván: <f>[29†]</f> Bizony ez ember igaz vala.


text:
És az egész sokaság, mely e dolognak látására ment oda, látván azokat, a mik történtek, mellét <f>[30†]</f> verve megtére.


text:
Az ő ismerősei pedig mind, <f>[31†]</f> és az asszonyok, a kik Galileából követék őt, távol állának, nézvén ezeket.


text:
Ki nem vala részes azoknak tanácsában és cselekedetében, Arimathiából, a zsidók városából való, ki maga is várja vala az Istennek <f>[33†]</f> országát;


text:
És levévén azt, begöngyölé azt gyolcsba, és helyhezteté azt egy sziklába vágott sírboltba, melyben még senki sem feküdt.


text:
Az <i>őt</i> követő asszonyok is pedig, kik vele Galileából jöttek, megnézék a sírt, és hogy miképen helyeztetett el az ő teste.


text:
<pb/>A hétnek első <i>napján</i> <f>[1†]</f> pedig kora reggel a sírhoz menének, vivén az elkészített fűszerszámokat, és némely <i>más asszonyok is</i> velök.


text:
És mikor ők megrémülvén a <f>[2†]</f> földre hajták orczájokat, azok mondának nékik: Mit keresitek a holtak között az élőt?


text:
Nincs itt, hanem feltámadott: emlékezzetek rá, mint beszélt <f>[3†]</f> néktek, még mikor Galileában volt,


text:
Mondván: <J>Szükség <f>[4†]</f> az ember Fiának átadatni a bűnös emberek kezébe, és megfeszíttetni, és harmadnapon feltámadni.</J>


text:
Valának pedig <f>[6†]</f> Mária Magdaléna, és Johanna, és a Jakab <i>anyja</i> Mária, és egyéb asszonyok ő velök, a kik ezeket mondák az apostoloknak.


text:
Péter azonban felkelvén <f>[7†]</f> elfuta a sírhoz, és behajolván látá, hogy csak a lepedők vannak ott; és elméne, magában csodálkozván e dolgon.


text:
<pb/>És ímé azok közül ketten <f>[8†]</f> mennek vala ugyanazon a napon egy faluba, mely Jeruzsálemtől hatvan futamatnyira vala, melynek neve vala Emmaus.


text:
És lőn, hogy a mint beszélgetének és egymástól kérdezősködének, maga Jézus hozzájok menvén, velök együtt megy vala az úton.


text:
Monda pedig nékik: <J>Micsoda szavak ezek, a melyeket egymással váltotok jártotokban?</J> és <i>miért</i> vagytok szomorú ábrázattal?


text:
Felelvén pedig az egyik, kinek neve Kleofás, monda néki: Csak te vagy-é jövevény Jeruzsálemben, és nem tudod minémű dolgok lettek abban e napokon?


text:
És monda nékik: <J>Micsoda dolgok?</J> Azok pedig mondának néki: A melyek <i>esének</i> a Názáretbeli Jézuson, ki próféta vala, cselekedetben és beszédben hatalmas Isten előtt és az egész nép előtt:


text:
Pedig mi azt reméltük, hogy ő az, a ki meg fogja váltani az Izráelt. De mindezek mellett ma van harmadnapja, hogy ezek lettek.


text:
Hanem valami közülünk való asszonyok <f>[9†]</f> is megdöbbentettek minket, kik jó reggel a sírnál valának;


text:
És mikor nem találták az ő testét, <i>haza</i> jöttek, mondván, hogy angyalok jelenését is látták, kik azt mondják, hogy ő él.


text:
És azok közül némelyek, kik velünk valának, <f>[10†]</f> elmenének a sírhoz, és úgy találák, a mint az asszonyok is mondták; őt pedig nem látták.


text:
És ő monda nékik: <J>Óh balgatagok és rest szívűek mindazoknak elhivésére, a miket a próféták szóltak!</J>


text:
<J>Avagy nem ezeket kellett-é szenvedni a <f>[11†]</f> Krisztusnak, és úgy menni be az ő dicsőségébe?</J>


text:
És elkezdvén Mózestől és minden prófétáktól fogva, magyarázza vala nékik minden írásokban, a mik ő felőle <f>[12†]</f> megirattak.


text:
De kényszeríték őt, mondván: Maradj velünk, mert immár beestvéledik, és a nap lehanyatlott! Beméne azért, hogy velök maradjon.


text:
És mondának egymásnak: Avagy nem gerjedezett-é a mi szívünk mi bennünk, mikor nékünk szóla az úton, és mikor magyarázá <f>[13†]</f> nékünk az írásokat?


text:
És felkelvén azon órában, visszatérének Jeruzsálembe, és egybegyűlve találák a tizenegyet és azokat, a kik velök valának.


text:
<pb/>És mikor ezeket beszélék, megálla maga <f>[15†]</f> Jézus ő közöttök, és monda nékik: <J>Békesség néktek!</J>


text:
És monda nékik: <J>Miért háborodtatok meg, <f>[16†]</f> és miért támadnak szívetekben okoskodások?</J>


text:
<J>Lássátok meg az <f>[17†]</f> én kezeimet és lábaimat, hogy én magam vagyok: tapogassatok meg engem, és lássatok; mert a léleknek nincs húsa és csontja, a mint látjátok, hogy nékem van!</J>


text:
Mikor pedig még nem hívék az öröm miatt, és csodálkozának, monda nékik: <J>Van-é itt valami enni valótok?</J>


text:
És monda nékik: <J>Ezek azok a beszédek, melyeket szóltam néktek, mikor még veletek valék, hogy <f>[19†]</f> szükség beteljesedni mindazoknak, a mik megirattak a Mózes törvényében, a prófétáknál és a zsoltárokban én felőlem.</J>


text:
És monda nékik: <J>Így van megírva, és így kellett szenvedni a Krisztusnak, és feltámadni a <f>[21†]</f> halálból harmadnapon:</J>


text:
<J>És prédikáltatni az <f>[22†]</f> ő nevében a megtérésnek és a bűnök bocsánatának minden pogányok között, Jeruzsálemtől elkezdve.</J>


text:
<J>És ímé én <f>[23†]</f> elküldöm ti reátok az én Atyámnak ígéretét; ti pedig maradjatok Jeruzsálem városában, mígnem <f>[24†]</f> felruháztattok mennyei erővel.</J>


text:
Valakik pedig befogadák őt, hatalmat ada azoknak, hogy Isten fiaivá legyenek, azoknak, a kik az ő nevében hisznek;


text:
És az Íge testté lett és lakozék mi közöttünk (és láttuk az ő dicsőségét, mint az Atya egyszülöttjének dicsőségét), a ki teljes vala kegyelemmel és igazsággal.


text:
János bizonyságot tett ő róla, és kiáltott, mondván: Ez vala, a kiről mondám: A ki utánam jő, előttem lett, <f>[1†]</f> mert előbb volt nálamnál.


text:
Mert a törvény Mózes által adatott, a kegyelem <i>pedig</i> és az igazság Jézus Krisztus által lett.


text:
Az Istent soha senki nem látta; az egyszülött Fiú, a ki az Atya kebelében van, az jelentette ki <i>őt. </i>


text:
<pb/>És ez a János bizonyságtétele, a mikor a zsidók papokat és Lévitákat küldöttek Jeruzsálemből, hogy megkérdezzék őt: Kicsoda vagy te?


text:
És kérdezék őt: Kicsoda tehát? Illés vagy-é te? És monda: Nem vagyok. A próféta vagy-é te? És ő felele: Nem.


text:
Mondának azért néki: Kicsoda vagy? Hogy megfelelhessünk azoknak, a kik minket elküldöttek: Mit mondasz magad felől?


text:
Monda: <f>[3†]</f> Én kiáltó szó vagyok a pusztában. Egyengessétek az Úrnak útját, a mint megmondotta Ésaiás próféta.


text:
És megkérdék őt és mondának néki: Miért keresztelsz tehát, ha te nem vagy a Krisztus, sem Illés, sem a próféta?


text:
Ő az, a ki utánam jő, a ki előttem lett, <f>[4†]</f> a kinek én nem <f>[5†]</f> vagyok méltó, hogy saruja szíjját megoldjam.


text:
Másnap látá János Jézust ő hozzá menni, és monda: Ímé az <f>[6†]</f> Istennek ama báránya, a ki <f>[7†]</f> elveszi a világ bűneit!


text:
Ez az, a kiről én ezt mondám: Én utánam jő egy férfiú, a ki <f>[8†]</f> előttem lett, mert előbb volt nálamnál.


text:
És bizonyságot tőn János, mondván: Láttam a Lelket leszállani az égből, mint egy galambot; <f>[9†]</f> és megnyugovék ő rajta.


text:
És én nem ismertem őt; de a ki elkülde engem, hogy vízzel kereszteljek, az mondá nékem: A kire látod a Lelket leszállani és rajta megnyugodni, az az, a ki keresztel <f>[10†]</f> Szent Lélekkel.


text:
Monda nékik: <J>Jőjjetek és lássátok meg.</J> Elmenének és megláták, hol lakik; és nála maradának azon a napon: vala pedig körülbelül tíz óra.


text:
A kettő közül, a kik Jánostól <i>ezt</i> hallották és őt követték vala, <f>[12†]</f> András volt az egyik, a Simon Péter testvére.


text:
Találkozék ez először a maga testvérével, Simonnal, és monda néki: Megtaláltuk a Messiást (a mi megmagyarázva azt teszi: Krisztus);


text:
És vezeté őt Jézushoz. Jézus pedig reá tekintvén, monda: <J>Te Simon vagy, a Jóna <f>[13†]</f> fia; te Kéfásnak fogsz hivatni</J> (a mi megmagyarázva: Kőszikla).


text:
A következő napon Galileába akart menni Jézus; és találkozék Fileppel, és monda néki: <J>Kövess engem!</J>


text:
Találkozék Filep Nátánaellel, és monda néki: A ki felől írt Mózes a törvényben, <f>[15†]</f> és a próféták, megtaláltuk a názáreti Jézust, Józsefnek fiát.


text:
És monda néki Nátánael: Názáretből támadhat-é <f>[16†]</f> valami jó? Monda néki Filep: <J>Jer és lásd meg!</J>


text:
Látá Jézus Nátánaelt ő hozzá menni, és monda ő felőle: <J>Ímé egy igazán Izráelita, a kiben hamisság nincsen.</J>


text:
Monda néki Nátánael: Honnan ismersz engem? Felele Jézus és monda néki: Mielőtt hítt téged Filep, láttalak téged, a mint a fügefa alatt voltál.


text:
<J>Felele Nátánael és monda néki: Rabbi, te vagy az Isten Fia, te vagy az Izráel <f>[17†]</f> Királya!</J>


text:
Felele Jézus és monda néki: <J>Hogy azt mondám néked: láttalak a fügefa alatt, hiszel? Nagyobbakat látsz majd ezeknél.</J>


text:
És monda néki: <J>Bizony, bizony mondom néktek: Mostantól fogva meglátjátok a megnyilt eget, és az Isten angyalait, <f>[18†]</f> a mint felszállnak és leszállnak az ember Fiára.</J>


text:
Vala pedig ott hat kőveder elhelyezve a zsidók tisztálkodási <f>[1†]</f> módja szerint, melyek közül egybe-egybe két-három métréta fér vala.


text:
A mint pedig megízlelé a násznagy a borrá lett vizet, és nem tudja vala, honnét van, (de a szolgák tudták, a kik a vizet merítik vala), szólítá a násznagy a vőlegényt,


text:
És monda néki: Minden ember a jó bort adja fel először, és mikor megittasodtak, akkor az alábbvalót: te a jó bort ekkorra tartottad.


text:
Ezt az első jelt a galileai Kánában tevé Jézus, és megmutatá az ő dicsőségét; és hivének benne az ő tanítványai.


text:
Azután leméne Kapernaumba, ő és az ő anyja és a testvérei és tanítványai; és ott maradának néhány napig,


text:
És <i>ott</i> találá a templomban az ökrök, juhok és galambok árúsait és a pénzváltókat, a mint ülnek vala:


text:
És kötélből ostort csinálván, kiűzé mindnyájokat a templomból, az ökröket is a juhokat is; és a pénzváltók pénzét kitölté, az asztalokat pedig feldönté;


text:
És a galambárúsoknak monda: <J>Hordjátok el ezeket innen; ne tegyétek az én Atyámnak házát kalmárság házává.</J>


text:
Megemlékezének pedig az ő tanítványai, hogy meg van írva: A te házadhoz <f>[3†]</f> való féltő szeretet emészt engem.


text:
Felelének azért a zsidók és mondának néki: Micsoda jelt <f>[4†]</f> mutatsz nékünk, hogy ezeket cselekszed?


text:
Felele Jézus és monda nékik: <J>Rontsátok <f>[5†]</f> le a templomot, és három nap alatt megépítem azt.</J>


text:
Mondának azért a zsidók: Negyvenhat esztendeig épült ez a templom, és te három nap alatt megépíted azt?


text:
Mikor azért feltámadt a halálból, megemlékezének <f>[7†]</f> az ő tanítványai, hogy ezt mondta; és hivének az írásnak, és a beszédnek, a melyet Jézus mondott vala.


text:
A mint pedig Jeruzsálemben vala husvétkor az ünnepen, sokan hivének az ő nevében, látván az ő jeleit, a melyeket cselekszik vala.


text:
És mivelhogy nem szorult rá, hogy valaki bizonyságot tegyen az emberről; mert magától <i>is</i> tudta, mi <f>[8†]</f> volt az emberben.


text:
Ez jöve Jézushoz éjjel, és monda néki: Mester, tudjuk, hogy Istentől jöttél tanítóul; mert senki sem teheti e <f>[2†]</f> jeleket, a melyeket te teszel, hanem ha az Isten van <f>[3†]</f> vele.


text:
Felele Jézus és monda néki: <J>Bizony, bizony mondom néked: ha valaki újonnan <f>[4†]</f> nem születik, nem láthatja az Isten országát.</J>


text:
Monda néki Nikodémus: Mimódon születhetik az ember, ha vén? Vajjon bemehet-é az ő anyjának méhébe másodszor, és születhetik-é?


text:
Felele Jézus: <J>Bizony, bizony mondom néked: Ha valaki nem születik víztől és Lélektől, nem mehet be az Isten országába.</J>


text:
<J>A szél fú, a hová akar, és annak zúgását hallod, de nem tudod <f>[5†]</f> honnan jő és hová megy: így van mindenki, a ki Lélektől született.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néked, a mit tudunk, azt mondjuk, és a mit látunk, arról teszünk <f>[6†]</f> bizonyságot; és a mi bizonyságtételünket el nem fogadjátok.</J>


text:
<J>Ha a földiekről szóltam néktek és nem hisztek, mimódon hisztek, ha a mennyeiekről szólok néktek?</J>


text:
<J>És senki sem ment fel a mennybe, hanemha az, a ki a <f>[7†]</f> mennyből szállott alá, az embernek Fia, a ki a mennyben van.</J>


text:
<J>És a miképen felemelte Mózes a kígyót <f>[8†]</f> a pusztában, akképen kell az ember Fiának <f>[9†]</f> felemeltetnie.</J>


text:
<J>Mert úgy szerette Isten e világot, hogy az ő egyszülött Fiát adta, <f>[11†]</f> hogy valaki hiszen ő benne, el ne vesszen, hanem örök élete legyen.</J>


text:
<J>Mert nem azért küldte az Isten az ő Fiát a világra, hogy kárhoztassa a <f>[12†]</f> világot, hanem hogy megtartassék a világ általa.</J>


text:
<J>A ki hiszen <f>[13†]</f> ő benne, el nem kárhozik; a ki pedig nem hisz, immár elkárhozott, mivelhogy nem hitt az Isten egyszülött Fiának nevében.</J>


text:
<J>Ez pedig a kárhoztatás, hogy a világosság <f>[14†]</f> e világra jött, és az emberek inkább szerették a sötétséget, mint a világosságot; mert az ő cselekedeteik gonoszak valának.</J>


text:
<J>Mert minden, a ki hamisan cselekszik, gyűlöli a <f>[15†]</f> világosságot és nem megy a világosságra, hogy az ő cselekedetei fel ne fedessenek;</J>


text:
<J>A ki pedig az igazságot cselekszi, az a világosságra megy, hogy az ő <f>[16†]</f> cselekedetei nyilvánvalókká legyenek, hogy Isten szerint való cselekedetek.</J>


text:
János pedig szintén keresztel vala Énonban, Sálemhez közel, mert ott sok volt a víz. És oda járulának és <f>[17†]</f> megkeresztelkedének.


text:
És menének Jánoshoz és mondának néki: Mester! A ki veled vala a Jordánon túl, a kiről te <f>[19†]</f> bizonyságot tettél, ímé az keresztel, és hozzá megy mindenki.


text:
Ti magatok vagytok a bizonyságaim, hogy megmondtam: Nem vagyok én a <f>[21†]</f> Krisztus, hanem hogy ő <f>[22†]</f> előtte küldettem el.


text:
A kinek jegyese van, vőlegény az; a vőlegény barátja pedig, a ki ott áll és hallja őt, örvendezve örül a vőlegény szavának. Ez az én örömem immár betelt.


text:
A ki felülről <f>[23†]</f> jött, feljebb való mindenkinél. A ki a földről való, földi az és földieket szól; a ki a mennyből <f>[24†]</f> jött, feljebb való mindenkinél.


text:
És arról tesz bizonyságot, a mit látott és hallott; <f>[25†]</f> és az ő bizonyságtételét senki sem fogadja be.


text:
A ki az ő bizonyságtételét <f>[26†]</f> befogadja, az megpecsételte, hogy az <f>[27†]</f> Isten igaz.


text:
Mert a kit az Isten küldött, az Isten beszédeit szólja; mivelhogy az Isten nem mérték szerint adja a Lelket.


text:
A ki hisz <f>[29†]</f> a Fiúban, örök élete van; a ki pedig nem enged a Fiúnak, nem lát életet, hanem az Isten haragja marad rajta.


text:
<pb/>Amint azért megtudta az Úr, hogy a farizeusok meghallották, hogy Jézus több tanítványt szerez és <f>[1†]</f> keresztel, mint János,


text:
Megy vala azért Samáriának Sikár nevű városába, annak a <f>[3†]</f> teleknek szomszédjába, a melyet Jákób adott vala az ő fiának, Józsefnek.


text:
Ott vala pedig a Jákób forrása. Jézus azért, az utazástól elfáradva, azonmód leüle a forráshoz. Mintegy hat óra vala.


text:
Monda azért néki a samáriai asszony: Hogy kérhetsz inni zsidó létedre én tőlem, a ki samáriai asszony vagyok?! Mert a zsidók nem <f>[4†]</f> barátkoznak a samáriaiakkal.


text:
Felele Jézus és monda néki: <J>Ha ismernéd az Isten ajándékát, és <i>hogy</i> ki az, a ki ezt mondja néked: Adj innom!; te kérted volna őt, és adott volna néked <f>[5†]</f> élő vizet.</J>


text:
Avagy nagyobb vagy-é te a mi atyánknál, Jákóbnál, a ki nékünk adta ezt a kutat, és ebből ivott ő is, a fiai is és jószága is?


text:
<J>Valaki pedig abból a vízből iszik, a melyet én adok néki, soha örökké meg nem <f>[6†]</f> szomjúhozik; hanem az a víz, a melyet én adok néki, örök életre buzgó víznek <f>[7†]</f> kútfeje lesz ő benne.</J>


text:
Monda néki az asszony: Uram, add nékem azt a vizet, hogy meg ne szomjúhozzam, és ne jőjjek ide meríteni!


text:
A mi atyáink ezen a hegyen imádkoztak; és ti azt mondjátok, hogy Jeruzsálemben van az a hely, <f>[9†]</f> a hol imádkozni kell.


text:
Monda néki Jézus: <J>Asszony, hidd el nékem, hogy eljő az óra, a mikor sem nem ezen a hegyen, sem nem Jeruzsálemben imádjátok az Atyát.</J>


text:
<J>Ti azt imádjátok, a mit nem <f>[10†]</f> ismertek; mi azt imádjuk, a mit ismerünk: mert az idvesség <f>[11†]</f> a zsidók közül támadt.</J>


text:
<J>De eljő az óra, és az most vagyon, amikor az igazi imádók lélekben, és igazságban imádják az Atyát: mert az Atya is ilyeneket keres, az ő imádóiul.</J>


text:
Monda néki az asszony: Tudom, hogy Messiás jő (a ki Krisztusnak mondatik); mikor az eljő, megjelent nékünk mindent.


text:
Eközben megjövének az ő tanítványai; és csodálkozának, hogy asszonnyal beszélt; mindazáltal egyik sem mondá: Mit keresel? vagy: Mit beszélsz vele?


text:
Monda nékik Jézus: <J>Az én eledelem az, hogy annak akaratját cselekedjem, a ki elküldött engem, és az ő dolgát <f>[13†]</f> elvégezzem.</J>


text:
<J>Ti nem azt mondjátok-é, hogy még négy hónap és eljő az aratás? Ímé, mondom néktek: Emeljétek fel szemeiteket, és lássátok meg a tájékokat, hogy már fehérek az <f>[14†]</f> aratásra.</J>


text:
<J>És a ki arat, jutalmat nyer, és az örök életre gyümölcsöt gyűjt; hogy mind a vető, mind az arató együtt örvendezzen.</J>


text:
<J>Én annak az aratására küldtelek titeket, a mit nem ti munkáltatok; mások munkálták, és ti a mások munkájába állottatok.</J>


text:
Abból a városból pedig sokan hivének benne a Samaritánusok közül annak az asszonynak beszédéért, a ki bizonyságot tett vala, hogy: Mindent megmondott <f>[15†]</f> nékem, a mit cselekedtem.


text:
A mint azért oda mentek hozzá a Samaritánusok, kérék őt, hogy maradjon náluk; és ott marada két napig.


text:
És azt mondják vala az asszonynak, hogy: Nem a te beszédedért hiszünk immár: mert magunk hallottuk, és tudjuk, hogy bizonnyal ez a világ idvezítője, a Krisztus.


text:
Mert Jézus maga tett bizonyságot arról, hogy a prófétának nincs tisztessége a maga <f>[16†]</f> hazájában.


text:
Mikor azért beméne Galileába, befogadták őt a Galileabeliek, mivelhogy látták vala mindazt, a mit Jeruzsálemben cselekedett az ünnepen; mert ők is elmentek vala az ünnepre.


text:
<pb/>Ismét a galileai Kánába méne azért Jézus, a hol a vizet <f>[17†]</f> borrá változtatta. És volt Kapernaumban egy királyi ember, a kinek a fia beteg vala.


text:
Mikor ez meghallá, hogy Jézus Júdeából Galileába érkezett, hozzá méne és kéré őt, hogy menjen el és gyógyítsa meg az ő fiát; mert halálán vala.


text:
Monda néki Jézus: <J>Menj el, a te fiad él.</J> És hitt az ember a szónak, a mit Jézus mondott néki, és elment.


text:
A mint pedig már megy vala, elébe jövének az ő szolgái, és hírt hozának néki, mondván, hogy: A te fiad él.


text:
Megtudakozá azért tőlük az órát, a melyben megkönnyebbedett vala; és mondának néki: Tegnap hét órakor hagyta el őt a láz;


text:
Megérté azért az atya, hogy abban az órában, a melyben azt mondá néki a Jézus, hogy: <J>a te fiad él.</J> És hitt ő, és az ő egész háza népe.


text:
Van pedig Jeruzsálemben a Juh<i>kapu</i>nál egy tó, a melyet héberül Bethesdának neveznek. Öt tornácza van.


text:
Mert időnként angyal szálla a tóra, és felzavará a vizet: a ki tehát először lépett bele a víz felzavarása után, meggyógyult, akárminémű betegségben volt.


text:
Ezt a mint látta Jézus, hogy ott fekszik, és megtudta, hogy már sok idő óta <i>úgy</i> van; monda néki: <J>Akarsz-é meggyógyulni?</J>


text:
Felele néki a beteg: Uram, nincs emberem, hogy a mikor a víz felzavarodik, bevigyen engem a tóba; és mire én oda érek, más lép be előttem.


text:
Mondának azért a zsidók a meggyógyultnak: Szombat van, <f>[3†]</f> nem szabad néked a nyoszolyádat hordanod!


text:
A meggyógyult pedig nem tudja vala, hogy ki az; mert Jézus félre vonult, sokaság lévén azon a helyen.


text:
Ezek után találkozék vele Jézus a templomban, és monda néki: <J>Ímé meggyógyultál; többé ne <f>[4†]</f> vétkezzél, hogy <f>[5†]</f> rosszabbul ne legyen dolgod!</J>


text:
E miatt aztán még inkább meg akarák őt ölni a zsidók, mivel nem csak a szombatot rontotta meg, hanem az Istent is saját Atyjának mondotta, <f>[6†]</f> egyenlővé tévén magát az Istennel.


text:
Felele azért Jézus, és monda nékik: <J>Bizony, bizony mondom néktek: a Fiú semmit sem tehet <f>[7†]</f> önmagától, hanem ha látja <f>[8†]</f> cselekedni az Atyát, mert a miket az cselekszik, ugyanazokat hasonlatosképen a Fiú is cselekszi.</J>


text:
<J>Mert az Atya szereti <f>[9†]</f> a Fiút, és mindent megmutat néki, a miket ő maga cselekszik; és ezeknél nagyobb dolgokat is mutat majd néki, hogy ti csudálkozzatok.</J>


text:
<J>Mert a mint az Atya feltámasztja a halottakat és megeleveníti, úgy a Fiú is a kiket akar, <f>[10†]</f> megelevenít.</J>


text:
<J>Hogy mindenki úgy tisztelje a Fiút, miként tisztelik az Atyát. A ki nem tiszteli <f>[12†]</f> a Fiút, nem tiszteli az Atyát, a ki elküldte őt.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy a ki az én beszédemet hallja és hisz <f>[13†]</f> annak, a ki engem elbocsátott, örök élete van; és nem megy a kárhozatra, hanem <f>[14†]</f> általment a halálból az életre.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy eljő az idő, és az most vagyon, mikor a halottak hallják az Isten Fiának szavát, és a kik hallják, élnek.</J>


text:
<J>Mert a miként az Atyának élete van önmagában, akként adta a Fiúnak is, hogy élete legyen önmagában:</J>


text:
<J>Ne csodálkozzatok ezen: mert eljő az óra, a melyben mindazok, a kik a koporsókban vannak, meghallják <f>[15†]</f> az ő szavát,</J>


text:
<J>És kijőnek; <f>[16†]</f> a kik a jót cselekedték, az élet feltámadására; a kik pedig a gonoszt művelték, a kárhozat feltámadására.</J>


text:
<J>Én semmit sem <f>[17†]</f> cselekedhetem magamtól; a mint hallok, úgy ítélek, és az én ítéletem igazságos; mert nem a magam akaratát keresem, hanem annak <f>[18†]</f> akaratát, a ki elküldött engem, az Atyáét.</J>


text:
<J>Más az, a ki bizonyságot <f>[20†]</f> tesz rólam; és tudom, hogy igaz az a bizonyságtétel, a melylyel bizonyságot tesz rólam.</J>


text:
<J>De én nem embertől nyerem a bizonyságtételt; hanem ezeket azért mondom, hogy ti megtartassatok.</J>


text:
<J>Ő az égő és fénylő szövétnek vala, ti pedig csak egy ideig akartatok örvendezni az ő világosságában.</J>


text:
<J>De nékem nagyobb bizonyságom van a Jánosénál: mert azok a dolgok, a melyeket rám bízott az Atya, hogy elvégezzem azokat, azok a dolgok, a melyeket én cselekszem, tesznek <f>[22†]</f> bizonyságot rólam, hogy az Atya küldött engem.</J>


text:
<J>A ki elküldött engem, maga az Atya is bizonyságot tett <f>[23†]</f> rólam. Sem hangját nem hallottátok soha, sem ábrázatát <f>[24†]</f> nem láttátok.</J>


text:
<J>Tudakozzátok <f>[25†]</f> az írásokat, mert azt hiszitek, hogy azokban van a ti örök életetek; és ezek azok, a melyek bizonyságot <f>[26†]</f> tesznek rólam;</J>


text:
<J>Én az én Atyám nevében jöttem, és nem fogadtatok be engem; ha más jőne a maga nevében, azt befogadnátok.</J>


text:
<J>Mimódon hihettek ti, a kik egymástól nyertek dicsőséget, és azt a dicsőséget, a mely az egy <f>[28†]</f> Istentől van, nem keresitek?</J>


text:
<J>Ne állítsátok, hogy én vádollak majd benneteket az Atyánál; van a ki vádol titeket, Mózes, a kiben ti reménykedtetek.</J>


text:
És nagy sokaság követé őt, mivelhogy látják vala az ő csodatételeit, a melyeket cselekszik vala a betegeken.


text:
Mikor azért felemelé Jézus a szemeit, és látá, hogy nagy sokaság jő hozzá, monda Filepnek: <J>Honnan vegyünk kenyeret, <f>[2†]</f> hogy ehessenek ezek?</J>


text:
Felele néki Filep: Kétszáz dénár árú kenyér nem elég ezeknek, hogy mindenikök kapjon valami keveset.


text:
Jézus pedig monda: <J>Ültessétek le az embereket.</J> Nagy fű vala pedig azon a helyen. Leülének azért a férfiak, számszerint mintegy ötezeren.


text:
Jézus pedig vevé a kenyereket, és hálát adván, adta a tanítványoknak, a tanítványok pedig a leülteknek; hasonlóképen a halakból is, a mennyit akarnak vala.


text:
A mint pedig betelének, monda az ő tanítványainak: <J>Szedjétek össze a megmaradt darabokat, hogy semmi el ne veszszen.</J>


text:
Összeszedék azért, és megtöltének tizenkét kosarat az öt árpa kenyérből való darabokkal, a melyek megmaradtak vala az evők után.


text:
Az emberek azért látva a jelt, a melyet Jézus tőn, mondának: Bizonnyal ez ama próféta, <f>[4†]</f> a ki eljövendő vala a világra.


text:
Jézus azért, a mint észrevevé, hogy jőni akarnak és őt elragadni, hogy királylyá tegyék, ismét elvonula egymaga a hegyre.


text:
És beszállva a hajóba, mennek vala a tengeren túl Kapernaumba. És már sötétség volt, és még nem ment vala hozzájuk Jézus.


text:
Mikor azért huszonöt, vagy harmincz futamatnyira beevezének, megláták Jézust, a mint jár vala a tengeren és a hajóhoz közeledik vala: és megrémülének.


text:
<pb/>Másnap a sokaság, a mely a tengeren túl állott vala, látva, hogy nem vala ott más hajó, csak az az egy, a melybe a Jézus tanítványai szállottak, és hogy Jézus nem ment be az ő tanítványaival a hajóba, hanem csak az ő tanítványai mentek el,


text:
De jöttek <i>más</i> hajók Tiberiásból közel ahhoz a helyhez, a hol a kenyeret ették, miután hálákat adott az Úr:


text:
Mikor azért látta a sokaság, hogy sem Jézus, sem a tanítványai nincsenek ott, beszállának ők is a hajókba, és elmenének Kapernaumba, keresvén Jézust.


text:
Felele nékik Jézus és monda: <J>Bizony, bizony mondom néktek: nem azért kerestek engem, hogy jeleket láttatok, hanem azért, mert ettetek ama kenyerekből, és jóllaktatok.</J>


text:
<J>Munkálkodjatok ne az eledelért, a mely elvész, hanem az eledelért, a mely megmarad az örök életre, <f>[5†]</f> a melyet az embernek Fia ád majd néktek; mert őt az Atya pecsételte el, <f>[6†]</f> az Isten.</J>


text:
Felele Jézus és monda nékik: <J>Az az Isten dolga, hogy <f>[7†]</f> higyjetek abban, a kit ő küldött.</J>


text:
Mondának azért néki: Micsoda jelt mutatsz <f>[8†]</f> tehát te, hogy lássuk és higyjünk néked? Mit művelsz?


text:
A mi atyáink a mannát ették a pusztában; a mint meg van írva: Mennyei kenyeret adott vala enniök. <f>[9†]</f>


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Bizony, bizony mondom néktek: nem Mózes adta néktek a mennyei kenyeret, hanem az én Atyám adja majd néktek az igazi mennyei kenyeret.</J>


text:
Jézus pedig monda nékik: <J>Én vagyok az életnek ama kenyere; a ki hozzám jő, semmiképen meg nem éhezik, és a ki hisz bennem, meg nem szomjúhozik <f>[10†]</f> soha.</J>


text:
<J>Minden, a mit nékem ád az Atya, én hozzám jő; és azt, a ki hozzám jő, semmiképen ki nem vetem.</J>


text:
<J>Mert azért szállottam le <f>[11†]</f> a mennyből, hogy ne a magam akaratát cselekedjem, hanem annak <f>[12†]</f> akaratát, a ki elküldött engem.</J>


text:
<J>Az pedig az Atyának akarata, a ki elküldött engem, hogy a mit nékem adott, abból semmit el <f>[13†]</f> ne veszítsek, hanem feltámaszszam azt az utolsó napon.</J>


text:
<J>Az pedig annak az akarata, a ki elküldött engem, hogy mindaz, a ki látja a Fiút és hisz <f>[14†]</f> ő benne, örök élete legyen; és én feltámaszszam azt az utolsó napon.</J>


text:
Zúgolódának azért a zsidók ő ellene, hogy azt mondá: <J>Én vagyok az a kenyér, a mely a mennyből szállott alá.</J>


text:
És mondának: Nem ez-é <f>[15†]</f> Jézus, a József fia, a kinek mi ismerjük atyját és anyját? mimódon mondja hát ez, hogy: <J>A mennyből szállottam alá?</J>


text:
<J>Senki sem jöhet én hozzám, hanemha az Atya vonja azt, a ki elküldött engem; én pedig feltámasztom azt az utolsó napon.</J>


text:
<J>Meg van írva a prófétáknál: És mindnyájan Istentől tanítottak <f>[16†]</f> lesznek. Valaki azért az Atyától hallott, és tanult, én hozzám jő.</J>


text:
<J>Én vagyok amaz élő kenyér, a mely a mennyből <f>[20†]</f> szállott alá; ha valaki eszik e kenyérből, él örökké. És az a kenyér pedig, a melyet én adok, az én testem, a melyet én adok a világ életéért.</J>


text:
Tusakodának azért a zsidók egymás között, mondván: Mimódon adhatja ez nékünk a testét, hogy <i>azt</i> együk?


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Bizony, bizony mondom néktek: Ha nem eszitek az ember Fiának testét és nem iszszátok az ő vérét, nincs élet bennetek.</J>


text:
<J>A ki eszi az én testemet és iszsza az én véremet, örök élete <f>[21†]</f> van annak, és én feltámasztom azt az utolsó napon.</J>


text:
<J>A ki eszi az én testemet és iszsza az én véremet, az én bennem lakozik és <f>[22†]</f> én is abban.</J>


text:
<J>A miként elküldött engem amaz élő Atya, és én az Atya által élek: akként az is, a ki engem eszik, él én általam.</J>


text:
<J>Ez az a kenyér, a mely a mennyből szállott <f>[23†]</f> alá; nem úgy, a mint a ti atyáitok evék a mannát és meghalának: a ki ezt a kenyeret eszi, él örökké.</J>


text:
Sokan azért, a kik hallák <i>ezeket</i> az ő tanítványai közül, mondának: Kemény beszéd ez; ki hallgathatja őt?


text:
Tudván pedig Jézus ő magában, hogy e miatt zúgolódnak az ő tanítványai, monda nékik: <J>Titeket ez megbotránkoztat?</J>


text:
<J>A lélek az, a mi <f>[25†]</f> megelevenít, a test nem használ semmit: a beszédek, a melyeket én szólok néktek, lélek és élet.</J>


text:
<J>De vannak némelyek közöttetek, a kik nem hisznek.</J> Mert eleitől fogva tudta <f>[26†]</f> Jézus, kik azok, a kik nem hisznek, és ki az, <f>[27†]</f> a ki elárulja őt.


text:
És monda: <J>Azért mondtam néktek, hogy senki sem jöhet <f>[28†]</f> én hozzám, hanemha az én Atyámtól van megadva néki.</J>


text:
Felele nékik Jézus: <J>Nem én választottalak-é ki titeket, a tizenkettőt? és egy közületek ördög.</J>


text:
Értette pedig Júdás Iskáriótest, Simon fiát, mert ez akarta őt elárulni, noha egy volt a tizenkettő közül.


text:
<pb/>És ezek után Galileában jár vala Jézus; mert nem akar vala Júdeában járni, mivelhogy azon igyekezének a Júdeabeliek, hogy őt megöljék.


text:
Mondának azért néki az ő atyjafiai: Menj el innen, és térj Júdeába, hogy a te tanítványaid is lássák a te dolgaidat, a melyeket cselekszel.


text:
Mert senki sem cselekszik titkon semmit, a ki maga ismeretessé akar lenni. Ha ilyeneket cselekszel, mutasd meg magadat a világnak.


text:
<J>Titeket nem gyűlölhet a világ, de engem gyűlöl; mert <f>[3†]</f> én bizonyságot teszek felőle, hogy az ő <f>[4†]</f> cselekedetei gonoszak.</J>


text:
<J>Ti menjetek fel erre az ünnepre: én még nem megyek fel erre az ünnepre; mert az én időm még <f>[5†]</f> nem tölt be.</J>


text:
A mint pedig felmenének az ő atyjafiai, akkor ő is felméne az ünnepre, nem nyilvánosan, hanem mintegy titkon.


text:
És a sokaságban nagy <f>[7†]</f> zúgás vala ő miatta. Némelyek azt mondják vala, hogy jó ember; mások pedig azt mondják vala: Nem, hanem a népnek hitetője.


text:
Felele nékik Jézus és monda: <J>Az én tudományom nem az enyém, hanem azé, a <f>[9†]</f> ki küldött engem.</J>


text:
<J>Ha valaki cselekedni akarja az ő akaratát, megismerheti e tudományról, vajjon Istentől van-é, vagy én magamtól szólok?</J>


text:
<J>A ki magától szól, a maga dicsőségét keresi; a ki pedig annak dicsőségét keresi, a ki küldte őt, igaz az, és nincs abban hamisság.</J>


text:
<J>Nem Mózes adta-é <f>[10†]</f> néktek a törvényt? és senki sem teljesíti közületek a törvényt. Miért akartok engem megölni?</J>


text:
<J>Azért Mózes adta néktek a körülmetélkedést (nem mintha Mózestől való volna, hanem az <f>[13†]</f> atyáktól): és szombaton körülmetélitek az embert.</J>


text:
<J>Ha körülmetélhető az ember szombaton, hogy a Mózes törvénye meg ne romoljon; én rám haragusztok-é, hogy egy embert egészen meggyógyítottam szombaton?</J>


text:
És ímé nyiltan szól, és semmit sem szólnak néki. Talán bizony megismerték a főemberek, hogy bizony ez a Krisztus?


text:
De jól tudjuk, honnan való <f>[15†]</f> ez; mikor pedig eljő a Krisztus, senki sem tudja, honnan való.


text:
Kiálta azért Jézus a templomban, tanítván és mondván: <J>Mind engem ismertek, mind azt tudjátok, honnan való vagyok; és én magamtól <f>[16†]</f> nem jöttem, de igaz <f>[17†]</f> az, a ki engem elküldött, a kit ti nem ismertek.</J>


text:
Akarják vala azért őt megfogni; de senki sem veté reá a kezét, mert nem jött még el <f>[19†]</f> az ő órája.


text:
A sokaság közül pedig sokan hivének ő benne; és azt mondják vala, hogy: A Krisztus mikor eljő, tehet-é majd több csodát azoknál, a melyeket ez tett?


text:
Meghallák a farizeusok, a mint a sokaság ezeket suttogja vala felőle; és szolgákat küldének a farizeusok és a főpapok, hogy fogják meg őt.


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Egy kevés ideig még veletek <f>[20†]</f> vagyok, és majd ahhoz megyek, a ki elküldött engem.</J>


text:
<J>Kerestek <f>[21†]</f> majd engem, és nem találtok meg, és a hol én vagyok, ti nem jöhettek oda.</J>


text:
Mondának azért a zsidók magok között: Hová akar ez menni, hogy mi majd nem találjuk meg őt? Vajjon a görögök közé szóródottakhoz akar-é menni, és a görögöket tanítani?


text:
Micsoda beszéd ez, a melyet monda: <J>Kerestek majd engem, és nem találtok meg; és a hol én vagyok, ti nem jöhettek oda?</J>


text:
Az ünnep utolsó nagy <f>[22†]</f> napján pedig felálla Jézus és kiálta, mondván: <J>Ha valaki <f>[23†]</f> szomjúhozik, jőjjön én hozzám, és igyék.</J>


text:
<J>A ki hisz én bennem, a mint az <f>[24†]</f> írás mondotta, élő <f>[25†]</f> víznek folyamai ömlenek annak belsejéből.</J>


text:
Ezt pedig mondja vala a <f>[26†]</f> Lélekről, a melyet veendők valának az ő benne hívők: mert még nem vala Szent Lélek; mivelhogy Jézus még nem dicsőítteték meg.


text:
Sokan azért a sokaság közül, a mint hallák e beszédet, ezt mondják vala: Bizonynyal <f>[27†]</f> ez ama Próféta.


text:
Némelyek mondának: Ez a Krisztus. Mások pedig mondának: Csak nem Galileából <f>[28†]</f> jön el a Krisztus?


text:
Nem az írás mondta-é, hogy a Dávid magvából, és Bethlehemből, ama <f>[29†]</f> városból jön el a Krisztus, a hol Dávid vala?


text:
Elmenének azért a szolgák a főpapokhoz és farizeusokhoz; és mondának azok ő nékik: Miért nem hoztátok el őt?


text:
Vajjon a mi törvényünk kárhoztatja-é az embert, ha előbb ki <f>[34†]</f> nem hallgatja és nem tudja, hogy mit cselekszik?


text:
Felelének és mondának néki: Vajjon te is Galileus vagy-é? Tudakozódjál és lásd meg, hogy Galileából nem támadt próféta.


text:
Jó reggel azonban ismét ott vala a templomban, és az egész nép hozzá méne; és leülvén, tanítja vala őket.


text:
Az írástudók és a farizeusok pedig egy asszonyt vivének hozzá, a kit házasságtörésen kaptak vala, és a középre állítván azt,


text:
A törvényben pedig megparancsolta nékünk Mózes, hogy <f>[1†]</f> az ilyenek köveztessenek meg: te azért mit mondasz?


text:
Ezt pedig azért mondák, hogy megkísértsék őt, hogy legyen őt mivel vádolniok. Jézus pedig lehajolván, az ujjával ír vala a földre.


text:
De mikor szorgalmazva kérdezék őt, felegyenesedve monda nékik: <J>A ki közületek nem bűnös, az vesse rá először a követ.</J>


text:
Azok pedig <i>ezt</i> hallván és a lelkiismeret által vádoltatván, egymásután kimenének a vénektől kezdve mind az utolsóig; és egyedül Jézus maradt vala és az asszony a középen állva.


text:
Mikor pedig Jézus felegyenesedék és senkit sem láta az asszonyon kívül, monda néki: <J>Asszony, hol vannak azok a te vádlóid? Senki sem kárhoztatott-é téged?</J>


text:
Az pedig monda: Senki, Uram! Jézus pedig monda néki: <J>Én sem kárhoztatlak: eredj el és többé <f>[2†]</f> ne vétkezzél!</J>


text:
<pb/>Ismét szóla azért hozzájok Jézus, mondván: <J>Én vagyok a világ világossága: a <f>[3†]</f> ki engem követ, nem járhat a sötétségben, hanem övé lesz az életnek világossága.</J>


text:
Felele Jézus és monda nékik: <J>Ha magam teszek is <f>[4†]</f> bizonyságot magamról, az én bizonyságtételem igaz; mert tudom honnan jöttem és hová megyek; ti pedig nem tudjátok honnan jövök <f>[5†]</f> és hová megyek.</J>


text:
<J>De ha ítélek is én, az én ítéletem igaz; mert én nem egyedül vagyok, hanem én és az Atya, a ki küldött engem.</J>


text:
<J>Én vagyok a ki bizonyságot teszek magamról, és bizonyságot tesz rólam az Atya, a ki küldött engem.</J>


text:
Mondának azért néki: Hol van a te Atyád? Felele Jézus: <J>Sem engem nem ismertek, sem az én Atyámat; ha engem ismernétek, az én Atyámat is ismernétek.</J>


text:
Ezeket a beszédeket mondá Jézus a kincstartó helyen, a mikor tanít vala a templomban; és senki sem fogta meg őt, mert még nem jött <f>[7†]</f> el az ő órája.


text:
<pb/>Ismét monda azért nékik Jézus: <J>Én elmegyek, és kerestek <f>[8†]</f> majd engem, és a ti bűneitekben fogtok meghalni: a hová én megyek, ti nem jöhettek oda.</J>


text:
Mondának azért a zsidók: Avagy megöli-é magát, hogy azt mondja: <J>A hová én megyek, ti nem jöhettek oda</J>?


text:
És monda nékik: <J>Ti innét alól valók vagytok, én onnét felül <f>[9†]</f> való vagyok; ti e világból valók vagytok, én nem vagyok e világból való.</J>


text:
<J>Azért mondám néktek, hogy a ti bűneitekben haltok meg: mert ha nem hiszitek, hogy én vagyok, meghaltok <f>[10†]</f> a ti bűneitekben.</J>


text:
<J>Sok beszélni és ítélni valóm van felőletek: de igaz az, <f>[11†]</f> a ki küldött engem; és én azokat beszélem a világnak, a miket tőle hallottam vala.</J>


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Mikor felemelitek <f>[12†]</f> az embernek Fiát, akkor megismeritek, hogy én vagyok és semmit sem cselekszem magamtól, hanem a mint az Atya tanított engem, úgy szólok.</J>


text:
<J>És a ki küldött engem, én velem van. Nem hagyott engem az Atya egyedül, mert én mindenkor azokat cselekszem, a melyek néki kedvesek.</J>


text:
Monda azért Jézus a benne hívő zsidóknak: <J>Ha ti megmaradtok az én beszédemben, bizonynyal az én tanítványaim vagytok;</J>


text:
Felelének néki: Ábrahám magva vagyunk, és nem szolgáltunk soha senkinek: mimódon mondod te, <J>hogy szabadokká lesztek</J>?


text:
Felele nékik Jézus: <J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy mindaz, a ki bűnt cselekszik, <f>[14†]</f> szolgája a bűnnek.</J>


text:
<J>Tudom, hogy Ábrahám magva vagytok; de meg akartok engem ölni, mert az én beszédemnek nincs helye nálatok.</J>


text:
<J>Én azt beszélem, a mit az én Atyámnál <f>[15†]</f> láttam; ti <f>[16†]</f> is azt cselekszitek azért, a mit a ti atyátoknál láttatok.</J>


text:
Felelének és mondának néki: A mi atyánk Ábrahám. Monda nékik Jézus: <J>Ha Ábrahám gyermekei volnátok, az Ábrahám dolgait cselekednétek.</J>


text:
<J>Ámde meg akartok engem ölni, olyan embert, a ki az igazságot beszéltem néktek, a melyet az Istentől hallottam. Ábrahám ezt nem cselekedte.</J>


text:
<J>Ti a ti atyátok dolgait cselekszitek.</J> Mondának azért néki: Mi nem paráznaságból születtünk; egy atyánk van, az Isten.


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Ha az Isten volna a ti atyátok, szeretnétek engem: mert én az Istentől származtam és jöttem; mert nem is <f>[17†]</f> magamtól jöttem, hanem ő küldött engem.</J>


text:
<J>Ti az ördög <f>[18†]</f> atyától valók vagytok, és a ti atyátok kívánságait akarjátok teljesíteni. Az emberölő volt kezdettől fogva, és nem állott <f>[19†]</f> meg az igazságban, mert nincsen ő benne igazság. Mikor hazugságot szól, a sajátjából szól; mert hazug és hazugság atyja.</J>


text:
<J>A ki az Istentől van, hallgatja az Isten <f>[20†]</f> beszédeit; azért nem hallgatjátok ti, mert nem vagytok az Istentől valók.</J>


text:
Felelének azért a zsidók és mondának néki: Nem jól mondjuk-é mi, hogy te Samaritánus vagy, és ördög van <f>[21†]</f> benned?


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek, ha valaki megtartja az én beszédemet, nem lát halált <f>[22†]</f> soha örökké.</J>


text:
Mondának azért néki a zsidók: Most értettük meg, hogy ördög <f>[23†]</f> van benned. Ábrahám meghalt, a próféták is; és te azt mondod: <J>Ha valaki megtartja az én beszédemet, nem kóstol halált örökké.</J>


text:
Avagy nagyobb vagy-é te a mi atyánknál Ábrahámnál, a ki meghalt? A próféták is meghaltak: kinek állítod te magadat?


text:
Felele Jézus: <J>Ha én dicsőítem magamat, az én dicsőségem semmi: az én Atyám az, a ki <f>[24†]</f> dicsőít engem, a kiről ti azt mondjátok, hogy a ti Istenetek,</J>


text:
<J>És nem ismeritek őt: de én ismerem őt; és ha azt mondom, hogy nem ismerem őt, hozzátok hasonlóvá, hazuggá leszek: de ismerem őt, és az ő beszédét megtartom.</J>


text:
Köveket <f>[25†]</f> ragadának azért, hogy reá hajigálják; Jézus pedig elrejtőzködék, és kiméne a templomból, átmenvén közöttük; és ilyen módon eltávozék.


text:
És kérdezék őt a tanítványai, mondván: Mester, ki vétkezett, ez-é vagy ennek szülei, hogy vakon született?


text:
Felele Jézus: <J>Sem ez nem vétkezett, sem ennek szülei; hanem, hogy nyilvánvalókká legyenek benne az Isten dolgai.</J>


text:
<J>Nékem cselekednem kell annak dolgait, a ki elküldött engem, a míg nappal van: eljő az éjszaka, mikor senki sem munkálkodhatik.</J>


text:
És monda néki: <J>Menj el, mosakodjál meg a Siloám tavában</J> (a mi azt jelenti: Küldött). Elméne azért és megmosakodék, és megjöve látva.


text:
A szomszédok azért, és a kik az előtt látták azt, hogy vak vala, mondának: Nem ez-é az, a ki <i>itt</i> szokott ülni és koldulni?


text:
Némelyek azt mondák, hogy: Ez az; mások pedig, hogy: Hasonlít hozzá. Ő azt mondá, hogy: Én vagyok <i>az</i>.


text:
Felele az és monda: Egy ember, a kit Jézusnak mondanak, sarat készíte és rákené a szemeimre, és monda nékem: <J>Menj el a Siloám tavára és mosódjál meg;</J> miután pedig elmenék és megmosakodám, megjöve látásom.


text:
Szintén a farizeusok is megkérdezék azért őt, mimódon jött meg a látása? Ő pedig monda nékik: Sarat tőn szemeimre, és megmosakodám, és látok.


text:
Mondának azért némelyek a farizeusok közül: Ez az ember nincsen Istentől, mert nem tartja meg a szombatot. Mások mondának: Mimódon tehet bűnös ember ilyen jeleket? És hasonlás lőn <f>[2†]</f> közöttük.


text:
Újra mondának a vaknak: Te mit szólsz ő róla, hogy megnyitá a szemeidet? Ő pedig monda: Hogy próféta.


text:
Nem hivék azért a zsidók róla, hogy vak vala és megjöve a látása, mígnem előhívák annak szüleit, a kinek megjöve a látása,


text:
És megkérdezék azokat, mondván: Ez a ti fiatok, a kiről azt mondjátok, hogy vakon született? mimódon lát hát most?


text:
De mimódon lát most, nem tudjuk; vagy ki nyitotta meg a szemeit, mi nem tudjuk: elég idős <i>már</i> ő; őt kérdezzétek; ő beszéljen magáról.


text:
Ezeket mondák annak szülei, mivelhogy <f>[3†]</f> félnek vala a zsidóktól: mert megegyeztek már a zsidók, hogy ha valaki Krisztusnak vallja őt, rekesztessék ki a gyülekezetből.


text:
Másodszor is szólíták azért az embert, a ki vak vala, és mondának néki: Adj dicsőséget az Istennek; mi tudjuk, hogy ez az ember bűnös.


text:
Felele nékik: Már mondám néktek és nem hallátok: miért akarjátok újra hallani? avagy ti is az ő tanítványai akartok lenni?


text:
Felele az ember és monda nékik: Bizony csodálatos az, hogy ti nem tudjátok honnan való, és az én szemeimet megnyitotta.


text:
Pedig tudjuk, hogy az Isten nem hallgatja <f>[5†]</f> meg a bűnösöket; hanem ha valaki istenfélő, és az ő akaratát cselekszi, azt hallgatja meg.


text:
Felelének és mondának néki: Te mindenestől bűnben születtél, és te tanítasz minket? És <f>[6†]</f> kiveték őt.


text:
Meghallá Jézus, hogy kiveték azt; és találkozván vele, monda néki: <J>Hiszel-é te az Isten Fiában?</J>


text:
És monda <f>[8†]</f> Jézus: <J>Ítélet végett jöttem én e világra, hogy a kik nem látnak, lássanak; és a kik látnak, vakok legyenek.</J>


text:
És hallák ezeket némely farizeusok, a kik vele valának, és mondának néki: Avagy mi is vakok vagyunk-é?


text:
Monda nékik Jézus: <J>Ha vakok volnátok, nem volna bűnötök; ámde azt mondjátok, hogy látunk: azért a ti bűnötök megmarad.</J>


text:
<pb/><J>Bizony, bizony mondom néktek: A ki nem az ajtón megy be a juhok aklába, hanem másunnan hág be, tolvaj az és rabló.</J>


text:
<J>Ennek az ajtónálló <i>ajtót</i> nyit; és a juhok hallgatnak annak szavára; és a maga juhait nevökön szólítja, és kivezeti őket.</J>


text:
<J>És mikor kiereszti az ő juhait, előttök megy; és a juhok követik őt, mert ismerik az ő hangját.</J>


text:
Újra monda azért nékik Jézus: <J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy én vagyok a juhoknak ajtaja.</J>


text:
<J>Én vagyok az ajtó: ha valaki én rajtam megy be, megtartatik és bejár és kijár majd, és legelőt talál.</J>


text:
<J>A tolvaj nem egyébért jő, hanem hogy lopjon és öljön és pusztítson; én azért jöttem, hogy életök legyen, és bővölködjenek.</J>


text:
<J>A béres pedig és a ki nem pásztor, a kinek a juhok nem tulajdonai, látja a farkast jőni, és elhagyja a juhokat, és elfut: és a farkas elragadozza azokat, és elszéleszti a juhokat.</J>


text:
<J>Én vagyok a jó pásztor; és ismerem <f>[3†]</f> az enyéimet, és engem <i>is</i> ismernek az enyéim,</J>


text:
<J>A miként ismer engem az Atya, és én <i>is</i> ismerem az <f>[4†]</f> Atyát; és életemet adom a juhokért.</J>


text:
<J>Más juhaim <f>[5†]</f> is vannak nékem, a melyek nem ebből az akolból valók: azokat is elő kell hoznom, és hallgatnak majd az én szómra; és lészen egy akol <i>és</i> egy pásztor.</J>


text:
<J>Azért szeret engem az Atya, mert én leteszem az én életemet, <f>[6†]</f> hogy újra felvegyem azt.</J>


text:
<J>Senki sem veszi azt el én tőlem, hanem én teszem le azt én magamtól. Van hatalmam letenni azt, és van hatalmam ismét felvenni azt. Ezt a parancsolatot vettem az én Atyámtól.</J>


text:
Körülvevék azért őt a zsidók, és mondának néki: Meddig tartasz még bizonytalanságban bennünket? Ha te vagy a Krisztus, mondd meg nékünk nyilván!


text:
Felele nékik Jézus: <J>Megmondtam néktek, és nem hiszitek: a cselekedetek, <f>[9†]</f> a melyeket én cselekszem az én Atyám nevében, azok tesznek bizonyságot rólam.</J>


text:
<J>És én örök életet adok nékik; és soha örökké el nem vesznek, <f>[11†]</f> és senki ki nem ragadja <f>[12†]</f> őket az én kezemből.</J>


text:
<J>Az én Atyám, a ki <i>azokat</i> adta nékem, nagyobb mindeneknél; és senki sem ragadhatja ki <i>azokat</i> az én Atyámnak kezéből.</J>


text:
Felele nékik Jézus: <J>Sok jó dolgot mutattam néktek az én Atyámtól; azok közül melyik dologért köveztek meg engem?</J>


text:
Felelének néki a zsidók, mondván: Jó dologért nem kövezünk meg téged, hanem káromlásért, tudniillik, hogy te ember létedre Istenné <f>[15†]</f> teszed magadat.


text:
Felele nékik Jézus: <J>Nincs-é megírva a ti törvényetekben: Én mondám: Istenek <f>[16†]</f> vagytok?</J>


text:
<J>Arról mondjátok-é ti, a kit az Atya megszentelt és elküldött e világra: Káromlást szólsz; mivelhogy azt mondám: Az Isten Fia vagyok?!</J>


text:
<J>Ha pedig azokat cselekszem, ha nékem nem hisztek is, higyjetek a cselekedeteknek: <f>[17†]</f> hogy megtudjátok és elhigyjétek, hogy az Atya én bennem van, <f>[18†]</f> és én ő benne vagyok.</J>


text:
És újra elméne túl a Jordánon, arra a <f>[19†]</f> helyre, a hol János először keresztelt vala; és ott marada.


text:
És sokan menének ő hozzá és mondják vala, hogy: János nem tett ugyan semmi csodát; de mindaz, a mit János e felől mondott, igaz vala.


text:
<pb/>Vala pedig egy beteg, Lázár, Bethániából, Máriának <f>[1†]</f> és az ő testvérének, Márthának falujából.


text:
Az a Mária volt pedig az, a kinek a testvére Lázár beteg vala, a ki megkente <f>[2†]</f> vala az Urat kenettel és a hajával törlé meg annak lábait.


text:
Jézus pedig, a mikor ezt hallotta, monda: <J>Ez a betegség nem halálos, hanem az Isten dicsőségére való, hogy dicsőíttessék általa az Istennek Fia.</J>


text:
Mondának néki a tanítványok: Mester, most akarnak vala téged megkövezni a <f>[3†]</f> Júdabeliek, és újra oda mégy?


text:
Felele Jézus: <J>Avagy nem tizenkét órája van-é a napnak? Ha valaki nappal jár, nem botlik meg, mert látja e világnak világosságát.</J>


text:
Ezeket mondá; és ezután monda nékik: <J>Lázár, a mi barátunk, elaludt; de elmegyek, hogy felköltsem őt.</J>


text:
Monda azért Tamás, a ki Kettősnek mondatik, az ő tanítványtársainak: Menjünk el mi is, hogy meghaljunk vele.


text:
És a zsidók közül sokan mentek vala Márthához és Máriához, hogy vigasztalják őket az ő testvérök felől.


text:
Monda néki: Igen Uram, én hiszem, hogy te vagy a Krisztus, <f>[5†]</f> az Istennek Fia, a ki e világra jövendő vala.


text:
És a mint ezeket mondotta vala, elméne, és titkon szólítá az ő testvérét Máriát, mondván: A Mester itt van és hív téged.


text:
A zsidók azért, a kik ő vele otthon valának és vigasztalák őt, látván, hogy Mária hamar felkél és kimegy vala, utána menének, ezt mondván: A sírhoz megy, hogy ott sírjon.


text:
Mária azért, a mint oda ére, a hol Jézus vala, meglátván őt, az ő lábaihoz esék, mondván néki: Uram, ha itt voltál volna, nem halt volna meg az én testvérem.


text:
Jézus azért, a mint látja vala, hogy az sír és sírnak a vele jött zsidók <i>is,</i> elbúsula lelkében és igen megrendüle.


text:
Némelyek pedig mondának közülök: Nem megtehette volna-é ez, a ki a vaknak szemét felnyitotta, hogy ez ne haljon meg?


text:
Jézus pedig újra felindulva magában, oda megy vala a sírhoz. Az pedig egy üreg vala, és kő feküvék rajta.


text:
Monda Jézus: <J>Vegyétek el a követ.</J> Monda néki a megholtnak nőtestvére, Mártha: Uram, immár szaga van, hiszen negyednapos.


text:
Elvevék azért a követ onnan, a hol a megholt feküszik vala. Jézus pedig felemelé szemeit az égre, és monda: <J>Atyám, hálát adok néked, hogy meghallgattál engem.</J>


text:
<J>Tudtam is én, hogy te mindenkor meghallgatsz engem; csak a körülálló sokaságért mondtam, hogy elhigyjék, hogy te küldtél engem.</J>


text:
És kijöve a megholt, lábain és kezein kötelékekkel megkötözve, és az orczája kendővel vala leborítva. Monda nékik Jézus: <J>Oldozzátok meg őt, és hagyjátok menni.</J>


text:
Sokan hivének azért ő benne ama zsidók közül, a kik Máriához mentek vala, és láták, a miket cselekedett vala.


text:
<pb/>De némelyek azok közül elmenének a farizeusokhoz, és elbeszélék nékik, a miket Jézus cselekedett vala.


text:
Egybegyűjték azért a papifejedelmek és a farizeusok a főtanácsot, és mondának: Mit <f>[6†]</f> cselekedjünk? mert ez az ember sok csodát mível.


text:
Ha ekképen hagyjuk őt, mindenki hinni fog ő benne: és eljőnek majd a rómaiak és elveszik tőlünk mind e helyet, mind e népet.


text:
Egy pedig ő közülök, Kajafás, a <f>[7†]</f> ki főpap vala abban az esztendőben, monda nékik: Ti semmit sem tudtok.


text:
Meg sem gondoljátok, hogy jobb nékünk, hogy egy ember haljon meg a népért, és az egész nép el ne vesszen.


text:
Ezt pedig nem magától mondta: hanem mivelhogy abban az esztendőben főpap vala, jövendőt monda, hogy Jézus meg fog halni a népért;


text:
Jézus azért nem jár vala többé nyilvánosan a zsidók között, hanem elméne onnan a vidékre, a pusztához közel, egy Efraim nevű városba; és ott tartózkodék az ő tanítványaival.


text:
Közel vala pedig a zsidók husvétja: és sokan menének fel Jeruzsálembe a vidékről husvét előtt, hogy megtisztuljanak.


text:
Keresék <f>[9†]</f> azért Jézust, és szólnak vala egymással a templomban állva: Mit gondoltok, hogy nem jön-é fel az ünnepre?


text:
A papi fejedelmek pedig és a farizeusok is parancsolatot adának, hogy ha valaki megtudja, hogy hol van, jelentse meg, hogy őt megfogják.


text:
<pb/>Jézus azért hat nappal a husvét előtt méne Bethániába, a <f>[1†]</f> hol a megholt Lázár vala, a kit feltámasztott a halálból.


text:
Vacsorát készítének azért ott néki, és Mártha szolgál vala fel; Lázár pedig egy vala azok közül, a kik együtt ülnek vala ő vele.


text:
Mária azért elővévén egy font igazi, drága nárdusból való kenetet, megkené a Jézus lábait, és megtörlé annak lábait a saját hajával; a ház pedig megtelék a kenet illatával.


text:
Ezt pedig nem azért mondá, mintha néki a szegényekre volna gondja, hanem mivelhogy tolvaj vala, és nála vala <f>[2†]</f> az erszény, és amit abba tesznek vala, elcsené.


text:
A zsidók közül azért nagy sokaság értesült vala arról, hogy ő ott van: és oda menének nemcsak Jézusért, hanem hogy Lázárt is lássák, a kit feltámasztott a <f>[4†]</f> halálból.


text:
Pálmaágakat vőn, és kiméne elébe, és kiált vala: Hozsánna: <f>[5†]</f> Áldott, a ki jő az Úrnak nevében, az Izráelnek ama királya!


text:
Ezeket pedig nem értették eleinte az ő tanítványai: hanem mikor megdicsőítteték Jézus, akkor emlékezének vissza, hogy ezek ő felőle vannak megírva, és <i>hogy</i> ezeket mívelték ő vele.


text:
A sokaság azért, a mely ő vele vala, mikor kihívta Lázárt a koporsóból és feltámasztotta őt a halálból, bizonyságot tőn.


text:
Mondának azért a farizeusok egymás között: Látjátok-é, hogy semmit sem értek? Ímé, <i>mind</i> e világ ő utána megy.


text:
Ezek azért a galileai Bethsaidából való <f>[7†]</f> Filephez menének, és kérék őt, mondván: Uram, látni akarjuk a Jézust.


text:
Jézus pedig felele nékik, mondván: <J>Eljött <f>[8†]</f> az óra, hogy megdicsőíttessék az embernek Fia.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek: Ha a földbe esett gabonamag el nem hal, csak egymaga marad; ha pedig elhal, sok gyümölcsöt terem.</J>


text:
<J>A ki szereti a maga életét, <f>[9†]</f> elveszti azt; és a ki gyűlöli a maga életét e világon, örök életre tartja meg azt.</J>


text:
<J>A ki nékem szolgál, engem kövessen; és a hol én vagyok, <f>[10†]</f> ott lesz az én szolgám is: és a ki nékem szolgál, megbecsüli azt az Atya.</J>


text:
<J>Most az én lelkem háborog; és mit mondjak? Atyám, ments meg engem ettől az órától. De azért jutottam ez órára.</J>


text:
<J>Atyám, dicsőítsd meg a te nevedet!</J> Szózat jöve azért az égből: Meg is dicsőítettem, és újra megdicsőítem.


text:
A sokaság azért, a mely <i>ott</i> állt és hallotta vala, azt mondá, hogy mennydörgött; mások mondának: Angyal szólt néki.


text:
Felele néki a sokaság: Mi azt hallottuk a törvényből, hogy a Krisztus örökké megmarad: <f>[12†]</f> hogyan mondod hát te, hogy az ember Fiának fel kell emeltetnie? Kicsoda ez az ember Fia?


text:
Monda azért nékik Jézus: <J>Még egy kevés ideig veletek van a <f>[13†]</f> világosság. Járjatok, a míg világosságotok van, hogy sötétség ne lepjen meg titeket: és a ki a sötétségben jár, nem tudja, <f>[14†]</f> hová megy.</J>


text:
<J>Míg a világosságotok megvan, higyjetek a világosságban, hogy a világosság fiai legyetek.</J> Ezeket mondá Jézus, és elmenvén, elrejtőzködék előlük.


text:
Hogy beteljesedjék az Ésaiás <f>[15†]</f> próféta beszéde, a melyet monda: Uram, ki hitt a mi tanításunknak? és az Úr karja kinek jelentetett meg?


text:
Megvakította <f>[16†]</f> az ő szemeiket, és megkeményítette az ő szívöket; hogy szemeikkel ne lássanak és szívökkel ne értsenek, és meg ne térjenek, és meg ne gyógyítsam őket.


text:
Mindazáltal a főemberek <f>[18†]</f> közül is sokan hivének ő benne: de a farizeusok miatt nem vallák be, hogy ki ne rekesztessenek a gyülekezetből:


text:
Jézus pedig kiálta és monda: <J>A ki hisz én bennem, nem én bennem hisz, hanem abban, a ki elküldött engem.</J>


text:
<J>Én világosságul <f>[21†]</f> jöttem e világra, hogy senki ne maradjon a sötétségben, a ki én bennem hisz.</J>


text:
<J>És ha valaki hallja az én beszédeimet és nem hisz, én nem kárhoztatom azt: mert nem azért jöttem, hogy kárhoztassam a <f>[22†]</f> világot, hanem hogy megtartsam a világot.</J>


text:
<J>A ki megvet engem és nem veszi be az én beszédeimet, van annak, a ki őt kárhoztassa: a beszéd, a melyet szólottam, az kárhoztatja azt az utolsó napon.</J>


text:
<J>Mert én nem magamtól <f>[23†]</f> szóltam; hanem az Atya, a ki küldött engem, ő parancsolta nékem, hogy mit mondjak és mit beszéljek.</J>


text:
<J>És tudom, hogy az ő parancsolata örök élet. A miket azért én beszélek, úgy beszélem, a mint az Atya mondotta vala nékem.</J>


text:
<pb/>A husvét ünnepe <f>[1†]</f> előtt pedig, tudván Jézus, hogy eljött az ő órája, hogy átmenjen e világból az Atyához, mivelhogy szerette az övéit e világon, mindvégig szerette őket.


text:
És vacsora közben, a mikor az ördög belesugalta már Iskáriótes Júdásnak, a Simon fiának szívébe, hogy árulja el őt,


text:
Tudván Jézus, hogy az Atya mindent hatalmába adott <f>[2†]</f> néki, és hogy ő az Istentől jött és az Istenhez megy,


text:
Azután vizet tölte a medenczébe, és kezdé mosni a tanítványok lábait, és megtörleni a kendővel, a melylyel körül van kötve.


text:
Felele Jézus és monda néki: <J>A mit én cselekszem, te azt most nem érted, de ezután majd megérted.</J>


text:
Monda néki Péter: Az én lábaimat nem mosod meg soha! Felele néki Jézus: <J>Ha meg nem moslak téged, semmi közöd sincs én hozzám.</J>


text:
Monda néki Jézus: <J>A ki megfürödött, nincs másra szüksége, mint a lábait megmosni, különben egészen tiszta; ti is <f>[3†]</f> tiszták vagytok, de nem mindnyájan.</J>


text:
Tudta <f>[4†]</f> ugyanis, hogy ki árulja el őt; azért mondá: <J>Nem vagytok mindnyájan tiszták!</J>


text:
Mikor azért megmosta azoknak lábait, és a felső ruháját felvette, újra leülvén, monda nékik: <J>Értitek-é, hogy mit cselekedtem veletek?</J>


text:
<J>Ti engem így hívtok: Mester, <f>[5†]</f> és Uram <f>[6†]</f>. És jól mondjátok, mert az vagyok.</J>


text:
<J>Azért, ha én az Úr és a Mester megmostam a ti lábaitokat, néktek is meg kell mosnotok egymás lábait.</J>


text:
<J>Mert példát adtam néktek, hogy a miképen én cselekedtem veletek, ti is akképen cselekedjetek.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek: A <f>[7†]</f> szolga nem nagyobb az ő Uránál; sem a követ nem nagyobb annál, a ki azt küldte.</J>


text:
<J>Nem mindnyájatokról szólok; tudom én kiket választottam el; hanem hogy beteljesedjék az írás: <f>[8†]</f> A ki velem ette a kenyeret, a sarkát emelte fel ellenem.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek: A ki befogadja, ha valakit <f>[9†]</f> elküldök, engem fogad be; a ki pedig engem befogad, azt fogadja be, a ki engem küldött.</J>


text:
<pb/>Mikor ezeket mondja vala Jézus, igen nyugtalankodék lelkében, s bizonyságot tőn, és monda: <J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy egy ti közületek elárul <f>[10†]</f> engem.</J>


text:
Egy pedig az ő tanítványai közül a Jézus kebelén <f>[11†]</f> nyugszik vala, a kit szeret vala Jézus.


text:
Felele Jézus: <J>Az, a kinek én a bemártott falatot adom.</J> És bemártván a falatot, adá Iskáriótes Júdásnak, a Simon fiának.


text:
És a falat után akkor beméne abba a Sátán. Monda azért néki Jézus: <J>A mit cselekszel, hamar cselekedjed.</J>


text:
Némelyek ugyanis állíták, mivelhogy az erszény Júdásnál <f>[12†]</f> vala, hogy azt mondá néki Jézus: Vedd meg, a mikre szükségünk van az ünnepre; vagy, hogy adjon valamit a szegényeknek.


text:
<pb/>Mikor azért kiment vala, monda Jézus: <J>Most dicsőítteték meg az embernek Fia, az Isten is megdicsőítteték ő benne.</J>


text:
<J>Ha megdicsőítteték ő benne az Isten, az Isten is megdicsőíti őt ő magában, és ezennel megdicsőíti őt.</J>


text:
<J>Fiaim, egy kevés ideig még <f>[13†]</f> veletek vagyok. Kerestek <f>[14†]</f> majd engem; de a miként a zsidóknak mondám, hogy: A hová én megyek, ti nem jöhettek; most néktek is mondom.</J>


text:
<J>Új parancsolatot adok néktek, hogy egymást <f>[15†]</f> szeressétek; a mint én szerettelek titeket, úgy szeressétek ti is egymást.</J>


text:
<pb/>Monda néki Simon Péter: Uram, hová mégy? Felele néki Jézus: <J>A hová én megyek, most én utánam nem jöhetsz; utóbb azonban <f>[16†]</f> utánam jössz.</J>


text:
Felele néki Jézus: <J>Az életedet adod érettem? Bizony, bizony mondom néked, nem szól addig a kakas, mígnem <f>[17†]</f> háromszor megtagadsz engem.</J>


text:
<J>Az én Atyámnak házában sok lakóhely van; ha pedig nem <i>volna</i>, megmondtam volna néktek. Elmegyek, hogy helyet készítsek néktek.</J>


text:
<J>És ha majd elmegyek és helyet készítek néktek, ismét eljövök és magamhoz veszlek titeket; hogy a hol én vagyok, <f>[1†]</f> ti is ott legyetek.</J>


text:
Monda néki Jézus: <J>Én vagyok az út, az igazság és az élet; senki sem mehet az Atyához, hanemha én általam.</J>


text:
<J>Ha megismertetek volna engem, megismertétek volna az én Atyámat is; és mostantól fogva ismeritek őt, és láttátok őt.</J>


text:
Monda néki Jézus: <J>Annyi idő óta veletek vagyok, és még sem ismertél meg engem, Filep? a ki engem látott, <f>[2†]</f> látta az Atyát; mimódon mondod azért te: Mutasd meg nékünk az Atyát?</J>


text:
<J>Nem hiszed-é, hogy én az Atyában vagyok, <f>[3†]</f> és az Atya én bennem van? A beszédeket, a melyeket én mondok néktek, nem magamtól mondom; <f>[4†]</f> hanem az Atya, a ki én bennem lakik, ő cselekszi e dolgokat.</J>


text:
<J>Higyjetek nékem, hogy én az Atyában vagyok, és az Atya én bennem van; ha pedig nem, magokért a cselekedetekért higyjetek nékem.</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek: A ki hisz én bennem, az is cselekszi majd azokat a cselekedeteket, a melyeket én cselekeszem; és nagyobbakat is cselekszik azoknál; mert én az én Atyámhoz megyek.</J>


text:
<J>És akármit <f>[5†]</f> kértek majd az én nevemben, megcselekszem azt, hogy dicsőíttessék az Atya a Fiúban.</J>


text:
<J>Az igazságnak ama Lelkét: a kit a világ be nem fogadhat, mert nem látja őt és nem ismeri őt; de ti ismeritek őt, mert nálatok lakik, és bennetek marad.</J>


text:
<J>Még egy kevés idő és a világ nem lát engem többé; de ti megláttok engem: mert én élek, ti is élni fogtok.</J>


text:
<J>Azon a napon megtudjátok majd ti, hogy én az én Atyámban vagyok, és ti én bennem, <f>[6†]</f> és én ti bennetek.</J>


text:
<J>A ki ismeri az én parancsolataimat és megtartja azokat, az szeret engem; a ki pedig engem szeret, azt szereti az én Atyám, én is szeretem azt, és kijelentem magamat annak.</J>


text:
Monda néki Júdás (nem az Iskáriótes): Uram, mi dolog, hogy nékünk jelented ki magadat, és nem a világnak?


text:
Felele Jézus és monda néki: <J>Ha valaki szeret engem, megtartja az én beszédemet: és az én Atyám szereti azt, és ahhoz megyünk, és annál lakozunk.</J>


text:
<J>A ki nem szeret engem, nem tartja meg az én beszédeimet: és az a beszéd, a melyet hallotok, nem az enyém, hanem az <f>[7†]</f> Atyáé, a ki küldött engem.</J>


text:
<J>Ama vígasztaló pedig, a Szent Lélek, a kit az én nevemben <f>[8†]</f> küld az Atya, az mindenre megtanít majd titeket, és eszetekbe juttatja mindazokat, a miket mondottam néktek.</J>


text:
<J>Békességet hagyok néktek; az én békességemet adom néktek: nem úgy adom én néktek, a mint a világ adja. Ne nyugtalankodjék a ti szívetek, se ne féljen!</J>


text:
<J>Hallottátok, hogy én azt mondtam néktek: Elmegyek, <f>[9†]</f> és eljövök hozzátok. Ha szeretnétek engem, örvendeznétek, hogy azt mondtam: Elmegyek az Atyához; mert az én Atyám nagyobb nálamnál.</J>


text:
<J>És most mondtam meg néktek, mielőtt meglenne: hogy <f>[10†]</f> a mikor majd meglesz, higyjetek.</J>


text:
<J>De, hogy megtudja a világ, hogy szeretem az Atyát és úgy cselekszem, a mint az én Atyám parancsolta nékem: keljetek fel, menjünk el innen.</J>


text:
<J>Minden szőlővesszőt, a mely én bennem gyümölcsöt nem terem, lemetsz; mindazt pedig, a mely gyümölcsöt terem, megtisztítja, hogy több gyümölcsöt teremjen.</J>


text:
<J>Maradjatok én bennem és én is ti bennetek. Miképen a szőlővessző nem teremhet gyümölcsöt magától, hanemha a szőlőtőkén marad; akképen ti sem, hanemha én bennem maradtok.</J>


text:
<J>Én vagyok a szőlőtő, ti a szőlővesszők: A ki én bennem marad, <f>[2†]</f> én pedig ő benne, az terem sok gyümölcsöt: mert nálam nélkül semmit sem cselekedhettek.</J>


text:
<J>Ha valaki nem marad én bennem, kivettetik, mint a szőlővessző, és megszárad; és egybe gyűjtik ezeket és a tűzre vetik, és megégnek.</J>


text:
<J>Ha én bennem maradtok, és az én beszédeim bennetek maradnak, kérjetek, <f>[3†]</f> a mit csak akartok, és meglesz az néktek.</J>


text:
<J>Abban dicsőíttetik meg az én Atyám, hogy sok gyümölcsöt teremjetek; és legyetek nékem tanítványaim.</J>


text:
<J>A miképen az Atya szeretett engem, én is úgy szerettelek titeket: maradjatok meg ebben az én szeretetemben.</J>


text:
<J>Ha <i>a</i>z én parancsolataimat megtartjátok, <f>[4†]</f> megmaradtok az én szeretetemben; a miképen én megtartottam az én Atyámnak parancsolatait, és megmaradok az ő szeretetében.</J>


text:
<J>Ezeket beszéltem néktek, hogy megmaradjon ti bennetek az én örömem és a ti örömetek beteljék.</J>


text:
<J>Ez az én parancsolatom, <f>[5†]</f> hogy szeressétek <f>[6†]</f> egymást, a miképen én szerettelek <f>[7†]</f> titeket.</J>


text:
<J>Nem mondalak többé titeket szolgáknak; mert a szolga nem tudja, mit cselekszik az ő ura; titeket pedig barátaimnak mondottalak; mert mindazt, a mit az én Atyámtól hallottam, tudtul adtam néktek.</J>


text:
<J>Nem ti választottatok engem, hanem én választottalak titeket, és én rendeltelek titeket, hogy ti elmenjetek <f>[8†]</f> és gyümölcsöt teremjetek, és a ti gyümölcsötök megmaradjon; hogy akármit kértek az Atyától <f>[9†]</f> az én nevemben, megadja néktek.</J>


text:
<J>Ha gyűlöl titeket a világ, tudjátok meg, hogy engem elébb gyűlölt ti <f>[10†]</f> nálatoknál.</J>


text:
<J>Ha e világból volnátok, a világ szeretné azt, a mi az övé; de mivelhogy nem vagytok e világból, hanem én választottalak ki magamnak titeket e világból, azért gyűlöl titeket a világ.</J>


text:
<J>Emlékezzetek meg ama beszédekről, a melyeket én mondtam néktek: Nem nagyobb <f>[11†]</f> a szolga az ő uránál. Ha engem üldöztek, titeket is üldöznek majd; ha az én beszédemet megtartották, a tiéteket is megtartják majd.</J>


text:
<J>De mindezt az én nevemért <f>[12†]</f> cselekszik veletek, mivelhogy nem ismerik azt, a ki küldött engem.</J>


text:
<J>Ha nem jöttem volna és nem beszéltem volna nékik, nem volna <f>[13†]</f> bűnük: de most nincs mivel menteniök az ő bűnöket.</J>


text:
<J>Ha ama cselekedeteket nem cselekedtem volna közöttük, a melyeket senki más nem cselekedett, nem volna bűnük; de most láttak is, gyűlöltek is, mind engem, mind az én Atyámat.</J>


text:
<J>De <i>azért lőn így,</i> hogy beteljesedjék a mondás, a mely megiratott az ő törvényökben: Ok nélkül gyűlöltek <f>[14†]</f> engem.</J>


text:
<J>Mikor pedig eljő majd a Vígasztaló, a kit én küldök <f>[15†]</f> néktek az Atyától, az igazságnak Lelke, a ki az Atyától származik, az tesz majd én rólam bizonyságot.</J>


text:
<J>A gyülekezetekből kirekesztenek titeket; sőt jön idő, hogy a ki öldököl titeket, mind azt hiszi, hogy isteni tiszteletet cselekszik.</J>


text:
<J>Ezeket pedig azért beszéltem néktek, hogy a mikor eljő az az idő, megemlékezzetek róluk, hogy én mondtam néktek. De ezeket kezdettől fogva nem mondottam néktek, mivelhogy <f>[2†]</f> veletek valék.</J>


text:
<J>Most pedig elmegyek ahhoz, a ki küldött engem; és senki sem kérdezi tőlem közületek: Hová mégy?</J>


text:
<J>De én az igazat mondom néktek: Jobb néktek, hogy én elmenjek: mert ha el nem megyek, nem jő el hozzátok a Vígasztaló: ha pedig elmegyek, elküldöm <f>[3†]</f> azt ti hozzátok.</J>


text:
<J>De mikor eljő amaz, az igazságnak Lelke, elvezérel majd titeket minden igazságra. Mert nem ő magától szól, hanem azokat szólja, a miket hall, és a bekövetkezendőket megjelenti néktek.</J>


text:
<J>Mindaz, a mi az Atyáé, az enyém: azért mondám, hogy az enyémből vesz, és megjelenti néktek.</J> <f>[5†]</f>


text:
<J>Egy kevés <f>[6†]</f> <i>idő,</i> és nem láttok engem; és ismét egy kevés <i>idő,</i> és megláttok majd engem: mert én az Atyához megyek.</J>


text:
Mondának azért az ő tanítványai közül egymásnak: Mi az, a mit nékünk mond: <J>Egy kevés <i>idő,</i> és nem láttok engem; és ismét egy kevés <i>idő,</i> és megláttok majd engem; és: mert én az Atyához megyek?</J>


text:
Megérté azért Jézus, hogy őt akarnák megkérdezni, és monda nékik: <J>Arról tudakozzátok-é egymást, hogy azt mondám: Egy kevés <i>idő,</i> és nem láttok engem; és ismét egy kevés <i>idő,</i> és megláttok majd engem?</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néktek, hogy sírtok és jajgattok ti, a világ pedig örül: ti szomorkodtok, hanem a ti szomorúságtok örömre fordul.</J>


text:
<J>Az asszony mikor szűl, szomorúságban van, mert eljött az ő órája: de mikor megszűli az ő gyermekét, nem emlékezik többé a kínra az öröm miatt, hogy ember született e világra.</J>


text:
<J>Ti is azért most ugyan szomorúságban vagytok, de ismét meglátlak majd titeket, és örülni fog a ti szívetek, és senki el nem veszi tőletek a ti örömeteket.</J>


text:
<J>És azon a napon nem kérdeztek majd engem semmiről. Bizony, bizony mondom néktek, hogy a mit csak kérni fogtok <f>[7†]</f> az Atyától az én nevemben, megadja néktek.</J>


text:
<J>Mostanáig semmit sem kértetek az Atyától az én nevemben: kérjetek és megkapjátok, hogy a ti örömetek teljes legyen.</J>


text:
<J>Ezeket példázatokban mondottam néktek; de eljő az idő, mikor nem példázatokban beszélek majd néktek, hanem nyiltan beszélek néktek az Atyáról.</J>


text:
<J>Azon a napon az én nevemben kértek majd: és nem mondom néktek, hogy én kérni fogom az Atyát ti érettetek;</J>


text:
<J>Mert maga az Atya szeret titeket, mivelhogy ti szerettetek engem, és elhittétek, hogy én az Istentől jöttem <f>[8†]</f> ki.</J>


text:
Most tudjuk, hogy te mindent tudsz, és nincs szükséged arra, hogy valaki téged megkérdezzen: erről hiszszük, hogy az Istentől jöttél <f>[9†]</f> ki.


text:
<J>Ímé eljő az óra, és immár eljött, hogy szétoszoljatok <f>[10†]</f> kiki az övéihez, és engem egyedül hagyjatok; de nem vagyok egyedül, mert az Atya velem van.</J>


text:
<J>Azért beszéltem ezeket néktek, hogy békességetek legyen én bennem. E világon nyomorúságtok lészen; de bízzatok: és meggyőztem a világot.</J>


text:
<pb/>Ezeket beszélte Jézus; és felemelé szemeit az égre, és monda: <J>Atyám, <f>[1†]</f> eljött az óra; dicsőítsd meg a te Fiadat, hogy a te Fiad is dicsőítsen téged;</J>


text:
<J>A miként te hatalmat adtál <f>[2†]</f> néki minden testen, hogy örök életet <f>[3†]</f> adjon mindennek, a mit néki adtál.</J>


text:
<J>Az pedig az örök <f>[4†]</f> élet, hogy megismerjenek téged, az egyedül igaz Istent, és a kit elküldtél, a Jézus Krisztust.</J>


text:
<J>Én dicsőítettelek téged e földön: elvégeztem <f>[5†]</f> a munkát, a melyet reám bíztál, hogy végezzem azt.</J>


text:
<J>És most te dicsőíts meg engem, Atyám, te magadnál azzal a dicsőséggel, a melylyel bírtam te nálad a világ létele előtt.</J>


text:
<J>Megjelentettem a te nevedet az embereknek, a kiket e világból nékem adtál: tiéid valának, és nékem adtad azokat, és a te beszédedet megtartották.</J>


text:
<J>Mert ama beszédeket, a melyeket nékem adtál, ő nékik adtam; és ők befogadták, és igazán megismerték, hogy én tőled jöttem <f>[6†]</f> ki, és elhitték, hogy te küldtél engem.</J>


text:
<J>Én ezekért könyörgök: nem a világért könyörgök, hanem azokért, a kiket nékem adtál, mert a tiéid.</J>


text:
<J>És nem vagyok többé e világon, de ők a világon vannak, én pedig te hozzád megyek. Szent Atyám, tartsd meg őket a te nevedben, a kiket nékem adtál, hogy egyek <f>[8†]</f> legyenek, mint <f>[9†]</f> mi!</J>


text:
<J>Mikor velök valék a világon, én megtartám őket a te nevedben; a kiket nékem adtál, megőrizém, és senki el nem veszett <f>[10†]</f> közülök, csak a veszedelemnek fia, hogy az írás <f>[11†]</f> beteljesüljön.</J>


text:
<J>Most pedig te hozzád megyek; és ezeket beszélem a világon, hogy ők az én örömemet teljesen bírják ő magokban.</J>


text:
<J>Én a te ígédet nékik adtam; és a világ gyűlölte őket, mivelhogy nem e világból valók, a mint hogy én sem e világból vagyok.</J>


text:
<J>És én ő érettök <i>oda</i> szentelem magamat, <f>[12†]</f> hogy ők is megszenteltekké legyenek <i>az</i> igazságban.</J>


text:
<J>De nemcsak ő érettök könyörgök, hanem azokért is, a kik az ő beszédökre hisznek majd én bennem;</J>


text:
<J>Hogy mindnyájan egyek legyenek; a mint te én bennem, Atyám, és <f>[13†]</f> én te benned, hogy ők is egyek legyenek mi <f>[14†]</f> bennünk: hogy elhigyje a világ, hogy te küldtél engem.</J>


text:
<J>És én azt a dicsőséget, a melyet nékem adtál, ő nékik adtam, hogy egyek legyenek, a miképen mi egy vagyunk:</J>


text:
<J>Én ő bennök, és te én bennem: hogy tökéletesen egygyé legyenek, és hogy megismerje a világ, hogy te küldtél engem, és szeretted őket, a miként engem szerettél.</J>


text:
<J>Atyám, a kiket nékem adtál, akarom, hogy a hol én vagyok, <f>[15†]</f> azok is én velem legyenek; hogy megláthassák az én dicsőségemet, a melyet nékem adtál: mert szerettél engem e világ alapjának felvettetése előtt.</J>


text:
<J>Igazságos Atyám! És e világ nem ismert téged, de én ismertelek téged; és ezek megismerik, hogy te küldtél engem;</J>


text:
<J>És megismertettem ő velök a te nevedet, és megismertetem; hogy az a szeretet legyen ő bennök, a mellyel engem szerettél, és én <i>is</i> ő bennök <i>legyek.</i></J>


text:
<pb/>Mikor ezeket mondta vala Jézus, kiméne az ő tanítványaival együtt túl <f>[1†]</f> a Kedron patakán, a hol egy kert vala, a melybe bemenének <f>[2†]</f> ő és az ő tanítványai.


text:
Ismeré pedig azt a helyet Júdás is, a ki őt elárulja vala; mivelhogy gyakorta ott gyűlt egybe Jézus az ő tanítványaival.


text:
Júdás <f>[3†]</f> azért magához vevén a <i>katonai</i> csapatot, és a papi fejedelmektől és a farizeusoktól szolgákat, oda méne fáklyákkal, lámpásokkal és fegyverekkel.


text:
Jézus azért tudván mindazt, a mi reá következendő vala, előre méne, és monda azoknak: <J>Kit kerestek?</J>


text:
Felelének néki: A názáreti Jézust. Monda nékik Jézus: <J>Én vagyok.</J> <i>Ott</i> állt pedig ő velök Júdás is, a ki elárulta őt.


text:
Felele Jézus: <J>Mondtam néktek, hogy én vagyok <i>az. </i> Azért, ha engem kerestek, ezeket bocsássátok el;</J>


text:
Hogy beteljesüljön a beszéd, a melyet mondott: <J>Azok közül, a kiket nékem adtál, senkit sem vesztettem <f>[4†]</f> el.</J>


text:
Simon Péter pedig, a kinek szablyája vala, <f>[5†]</f> kirántá azt, és megüté a főpap szolgáját, és levágá annak jobb fülét. A szolga neve pedig Málkus vala.


text:
Monda azért Jézus Péternek: <J>Tedd hüvelyébe <f>[6†]</f> a te szablyádat; avagy nem kell-é kiinnom a pohárt, a melyet az Atya adott nékem?</J>


text:
És vivék őt először Annáshoz; mert ipa vala <i>ez</i> Kajafásnak, a ki abban az esztendőben főpap vala.


text:
Kajafás <f>[7†]</f> pedig az vala, a ki tanácsolta vala a zsidóknak, hogy jobb, hogy egy ember veszszen el a népért.


text:
Simon Péter <f>[8†]</f> pedig, és egy másik tanítvány követi vala Jézust. Ez a tanítvány pedig ismerős vala a főpappal, és beméne Jézussal együtt a főpap udvarába,


text:
Péter pedig kívül áll vala az ajtónál. Kiméne azért ama másik tanítvány, a ki a főpappal ismerős vala, és szóla az ajtóőrzőnek, és bevivé Pétert.


text:
Szóla azért Péterhez az ajtóőrző leány: Nemde, te is ez ember tanítványai közül való vagy? Monda ő: Nem vagyok.


text:
A szolgák pedig és a poroszlók <i>ott</i> állnak vala, szítván a tüzet, mivelhogy hűvös vala, és melegszenek vala. <i>Ott</i> áll vala pedig Péter is ő velök együtt, és melegszik vala.


text:
Felele néki Jézus: <J>Én nyilván szólottam a világnak, én mindenkor tanítottam a zsinagógában és a templomban, a hol a zsidók mindenünnen összegyülekeznek; és titkon semmit sem szólottam.</J>


text:
<J>Mit kérdesz engem? Kérdezd azokat, a kik hallották, mit szóltam nékik: ímé ők tudják, a miket nékik szólottam.</J>


text:
Mikor pedig ő ezeket mondja vala, egy a poroszlók közül, a ki ott áll vala, arczul üté Jézust, mondván: így felelsz-é a főpapnak?


text:
Felele néki Jézus: <J>Ha gonoszul szóltam, tégy bizonyságot a gonoszságról; ha pedig jól, miért versz engem.</J>


text:
Simon Péter pedig <i>ott</i> áll vala és melegszik vala. Mondának <f>[10†]</f> azért néki: Nemde, te is ennek a tanítványai közül való vagy? Megtagadá ő, és monda: Nem vagyok.


text:
Monda egy a főpap szolgái közül, rokona annak, a kinek a fülét Péter levágta: Nem láttalak-e én téged ő vele együtt a kertben?


text:
<pb/>Vivék azért Jézust Kajafástól a törvényházba. Vala <f>[12†]</f> pedig reggel. És ők nem menének be a törvényházba, hogy meg ne fertőztessenek, <f>[13†]</f> hanem hogy megehessék a husvétibárányt.


text:
Monda azért nékik Pilátus: Vigyétek el őt ti, és ítéljétek meg őt a ti törvényeitek szerint. Mondának azért néki a zsidók: Nékünk senkit sem szabad megölnünk;


text:
Hogy beteljesedjék a Jézus szava, a melyet monda, a mikor jelenti vala, <f>[14†]</f> hogy milyen halállal kell majd meghalnia.


text:
Ismét beméne azért Pilátus a törvényházba, és szólítja vala Jézust, és monda néki: Te vagy a <f>[15†]</f> Zsidók királya?


text:
Felele Pilátus: Avagy zsidó vagyok-e én? A te néped és a papifejedelmek adtak téged az én kezembe: mit cselekedtél?


text:
Felele Jézus: <J>Az én országom nem e világból való. Ha e világból való volna az én országom, az én szolgáim vitézkednének, hogy át ne adassam a zsidóknak. Ámde az én országom nem innen való.</J>


text:
Monda azért néki Pilátus: Király vagy-é hát te csakugyan? Felele Jézus: <J>Te mondod, hogy én király vagyok. Én azért születtem, és azért jöttem e világra, hogy bizonyságot tegyek az igazságról. Mindaz, a ki az igazságból való, hallgat az én szómra.</J>


text:
Monda néki Pilátus: Micsoda az igazság? És a mint ezt mondá, újra kiméne a zsidókhoz, és monda nékik: Én nem találok benne semmi bűnt.


text:
Szokás <f>[16†]</f> pedig az nálatok, hogy elbocsássak néktek egyet a husvétünnepen: akarjátok-é azért, hogy elbocsássam néktek a zsidók királyát?


text:
Kiáltának azért viszont mindnyájan, mondván: Nem ezt, hanem Barabbást. Ez a Barabbás pedig tolvaj vala. <f>[17†]</f>


text:
Majd ismét kiméne Pilátus, és monda nékik: Ímé kihozom őt néktek, hogy értsétek meg, hogy nem találok benne semmi bűnt.


text:
Kiméne azért Jézus a töviskoronát és a bíbor köntöst viselve. És monda nékik <i>Pilátus:</i> Ímhol az ember!


text:
Mikor azért látják vala őt a papifejedelmek és a szolgák, kiáltozának, mondván: Feszítsd meg, feszítsd meg! Monda nékik Pilátus: Vigyétek el őt ti és feszítsétek meg, mert én nem találok bűnt ő benne.


text:
Felelének néki a zsidók: Nékünk törvényünk van, és a mi törvényünk szerint meg kell halnia, mivelhogy Isten Fiává tette magát.


text:
Monda azért néki Pilátus: Nékem nem szólsz-é? Nem tudod-é hogy hatalmam van arra, hogy megfeszítselek, és hatalmam van arra, hogy szabadon bocsássalak?


text:
Felele Jézus: <J>Semmi hatalmad sem volna rajtam, ha felülről nem adatott volna néked: nagyobb bűne van azért annak, a ki a te kezedbe adott engem.</J>


text:
Ettől fogva igyekszik vala Pilátus őt szabadon bocsátani; de a zsidók kiáltozának, mondván: Ha ezt szabadon bocsátod, nem vagy a császár barátja; valaki magát királylyá teszi, ellene mond a császárnak!


text:
Pilátus azért, a mikor hallja vala e beszédet, kihozá Jézust, és űle a törvénytevő székbe azon a helyen, a melyet Kőpadolatnak hívtak, zsidóul pedig Gabbathának.


text:
Azok pedig kiáltoznak vala: Vidd el, vidd el, feszítsd meg őt! Monda nékik Pilátus: A ti királyotokat feszítsem meg? Felelének a papifejedelmek: Nem királyunk van, hanem császárunk!


text:
És emelvén az ő keresztfáját, méne az úgynevezett Koponya helyére, a melyet héberül Golgothának hívnak:


text:
A hol megfeszíték őt, és ő vele más kettőt, <f>[3†]</f> egyfelől, és másfelől, középen pedig Jézust.


text:
Pilátus pedig czímet is íra, és feltevé a keresztfára. Ez vala pedig az írás: A <f>[4†]</f> NÁZÁRETI JÉZUS, A ZSIDÓK KIRÁLYA.


text:
Sokan olvasák azért e czímet a zsidók közül; mivelhogy közel vala a városhoz az a hely, a hol Jézus megfeszíttetett vala: és héberül, görögül és latinul vala <i>az</i> írva.


text:
Mondának azért Pilátusnak a zsidók papifejedelmei: Ne írd: A zsidók királya; hanem hogy ő mondotta: A zsidók királya vagyok.


text:
A vitézek azért, mikor megfeszítették Jézust, vevék az ő ruháit, és négy részre <f>[5†]</f> oszták, egy részt mindenik vitéznek, és a köntösét. A köntös pedig varrástalan vala, felülről mindvégig szövött.


text:
Mondának azért egymásnak: Ezt ne hasogassuk el, hanem vessünk sorsot reá, kié legyen. Hogy beteljesedjék az írás, a mely ezt mondja: Megosztoztak ruháimon, és a köntösömre sorsot vetettek. A vitézek tehát ezeket művelék. <f>[6†]</f>


text:
A Jézus keresztje alatt pedig ott állottak vala <f>[7†]</f> az ő anyja, és az ő anyjának nőtestvére; Mária, a Kleopás <i>felesége,</i> és Mária Magdaléna.


text:
Jézus azért, mikor látja vala, hogy <i>ott</i> áll az ő anyja és az a tanítvány, a kit szeret vala, monda az ő anyjának: <J>Asszony, ímhol a te fiad!</J>


text:
Azután monda a tanítványnak: <J>Ímhol a te anyád!</J> És ettől az órától magához fogadá azt az a tanítvány.


text:
Ezután tudván Jézus, hogy immár minden elvégeztetett, hogy beteljesedjék az írás, monda: <f>[8†]</f> <J>Szomjúhozom.</J>


text:
Vala pedig ott egy eczettel teli edény. Azok azért szivacsot töltvén meg eczettel, <f>[9†]</f> és izsópra tévén <i>azt,</i> oda vivék az ő szájához.


text:
Mikor azért elvette Jézus az eczetet, monda: <J>Elvégeztetett!</J> És lehajtván fejét, kibocsátá lelkét.


text:
A zsidók pedig, hogy a testek szombaton <f>[10†]</f> át a keresztfán ne maradjanak, miután péntek vala, (mert annak a szombatnak napja nagy <i>nap</i> vala) kérék Pilátust, hogy törjék meg azoknak lábszárait és vegyék le <i>őket. </i>


text:
Eljövének azért a vitézek, és megtörék az elsőnek lábszárait és a másikét <i>is,</i> a ki ő vele együtt feszíttetett meg;


text:
Hanem egy a vitézek közül dárdával döfé meg az ő oldalát, és azonnal vér és víz jöve ki <i>abból. </i>


text:
És a ki látta, bizonyságot tett, és igaz az ő tanúbizonysága; és az tudja, hogy ő igazat mond, hogy ti is higyjetek.


text:
<pb/>Ezek után pedig kéré Pilátust az arimathiai József (a ki a Jézus tanítványa vala, de csak titokban, a zsidóktól való <f>[13†]</f> félelem miatt), hogy levehesse <f>[14†]</f> a Jézus testét. És megengedé Pilátus. Elméne azért és levevé a Jézus testét.


text:
Eljöve pedig Nikodémus <f>[15†]</f> is (a ki éjszaka ment vala először Jézushoz), hozván mirhából és áloéból való kenetet, mintegy száz fontot.


text:
Vevék azért a Jézus testét, és begöngyölgeték azt lepedőkbe illatos szerekkel együtt, a mint a zsidóknál szokás temetni.


text:
Azon a helyen pedig, a hol megfeszítteték, vala egy kert, és a kertben egy új sír, a melybe még senki sem helyheztetett vala.


text:
<pb/>A hétnek első napján pedig jó reggel, a mikor még sötétes vala, oda <f>[1†]</f>méne Mária Magdaléna a sírhoz, és látá, hogy elvétetett a kő a sírról.


text:
Futa azért és méne Simon Péterhez és ama másik tanítványhoz, a kit Jézus szeret vala, és monda nékik: Elvitték az Urat a sírból, és nem tudjuk, hová tették őt.


text:
Együtt futnak vala pedig mindketten: de ama másik tanítvány hamar megelőzé Pétert, és előbb juta a sírhoz;


text:
Megjöve azután Simon Péter <i>is</i> nyomban utána, és beméne a sírba: és látá, hogy a lepedők ott vannak.


text:
És a keszkenő, a mely az ő fején volt, nem együtt van a lepedőkkel, hanem külön összegöngyölítve egy helyen.


text:
Mária pedig künn áll vala a sírnál sírva. A míg azonban siránkozék, behajol vala a <f>[4†]</f> sírba;


text:
És láta két angyalt fehér ruhában ülni, egyiket fejtől, másikat lábtól, a hol a Jézus teste feküdt vala.


text:
És mondának azok néki: Asszony mit sírsz? Monda nékik: Mert elvitték az én Uramat, és nem tudom, hova tették őt.


text:
És mikor ezeket mondotta, hátra fordula, és látá <f>[5†]</f> Jézust <i>ott</i> állani, és nem tudja vala, hogy Jézus az.


text:
Monda néki Jézus: <J>Asszony, mit sírsz? kit keressz?</J> Az pedig azt gondolván, hogy a kertész az, monda néki: Uram, ha te vitted el őt, mondd meg nékem, hová tetted őt, és én elviszem őt.


text:
Monda néki Jézus: <J>Ne illess engem; mert nem mentem még fel az én Atyámhoz; hanem menj az én atyámfiaihoz <f>[6†]</f> és mondd nékik: Felmegyek az én Atyámhoz és a ti Atyátokhoz, és az én Istenemhez, és a ti Istenetekhez.</J>


text:
Elméne <f>[7†]</f> Mária Magdaléna, hirdetvén a tanítványoknak, hogy látta az Urat, és <i>hogy</i> ezeket mondotta néki.


text:
<pb/>Mikor azért estve vala, azon a napon, a hétnek első napján, és mikor az ajtók zárva valának, a hol egybegyűltek vala a tanítványok, a zsidóktól való félelem miatt, eljöve <f>[8†]</f> Jézus és megálla a középen, és monda nékik: <J>Békesség néktek!</J>


text:
És ezt mondván, megmutatá nékik a kezeit és az oldalát. Örvendezének azért a tanítványok, hogy látják vala az Urat.


text:
Ismét monda azért nékik Jézus: <J>Békesség néktek! A miként <f>[9†]</f> engem küldött vala az Atya, én is akképen küldelek titeket.</J>


text:
<J>A kiknek bűneit megbocsátjátok, megbocsáttatnak azoknak; a kikéit megtartjátok, megtartatnak.</J> <f>[10†]</f>


text:
Tamás pedig, egy a tizenkettő közül, a kit Kettősnek hívtak, nem vala ő velök, a mikor eljött vala Jézus.


text:
Mondának azért néki a többi tanítványok: Láttuk az Urat. Ő pedig monda nékik: Ha nem látom az ő kezein a szegek helyeit, és be nem bocsátom ujjaimat a szegek helyébe, és az én kezemet be nem bocsátom az ő oldalába, semmiképen el nem hiszem.


text:
És nyolcz nap múlva ismét benn valának az ő tanítványai, Tamás is ő velök. Noha az ajtó zárva vala, beméne Jézus, és megálla a középen és monda: <J>Békesség néktek!</J>


text:
Azután monda Tamásnak: <J>Hozd ide a te ujjadat és nézd meg az én kezeimet; és hozd <i>ide</i> a te kezedet, és bocsássad az én oldalamba: és ne légy hitetlen, hanem hívő.</J>


text:
Monda néki Jézus: <J>Mivelhogy láttál engem, Tamás, hittél: boldogok, a kik nem látnak <f>[11†]</f> és hisznek.</J>


text:
Sok más jelt is mívelt ugyan <f>[12†]</f> Jézus az ő tanítványai előtt, a melyek nincsenek megírva ebben a könyvben;


text:
Ezek pedig azért irattak meg, hogy higyjétek, hogy Jézus a Krisztus, az Istennek Fia, és hogy <i>ezt</i> hívén, életetek legyen az ő nevében.


text:
<pb/>Ezek után ismét megjelentette magát Jézus a tanítványoknak a Tibériás tengerénél; megjelentette pedig ekképen:


text:
Együtt valának Simon Péter, és Tamás, a kit Kettősnek hívtak, és Nátánáel, a galileai Kánából való, és a Zebedeus fiai, és más kettő <i>is</i> az ő tanítványai közül.


text:
Monda nékik Simon Péter: Elmegyek halászni. Mondának néki: Elmegyünk mi is te veled. Elmenének és azonnal a hajóba szállának; és azon az éjszakán nem fogtak semmit.


text:
Mikor pedig immár reggeledék, megálla Jézus a parton; a tanítványok azonban nem ismerék meg, hogy Jézus van <i>ott. </i>


text:
Ő pedig monda nékik: <J>Vessétek a hálót a hajónak jobb oldala felől, és találtok.</J> Oda veték azért, és kivonni már nem bírták azt a halaknak sokasága miatt.


text:
Szóla azért az a tanítvány, a kit Jézus <f>[1†]</f> szeret vala, Péternek: Az Úr van <i>ott</i>! Simon Péter azért, a mikor hallja vala, hogy <i>ott</i> van az Úr, magára vevé az ingét (mert mezítelen vala), és beveté magát a tengerbe.


text:
A többi tanítványok pedig a hajón menének (mert nem messze valának a parttól, hanem mintegy kétszáz singnyire), és vonszszák vala a hálót a halakkal.


text:
Felszálla Simon Péter, és kivoná a hálót a partra, a mely tele volt nagy halakkal, százötvenhárommal; és noha ennyi vala, nem szakadozik vala a háló.


text:
Monda nékik Jézus: <J>Jertek, ebédeljetek.</J> A tanítványok közül pedig senki sem meri vala tőle megkérdezni: Ki vagy te? Mivelhogy tudják vala, hogy az Úr ő.


text:
<pb/>Mikor aztán megebédelének, monda Jézus Simon Péternek: <J>Simon, Jónának <i>fia:</i> jobban szeretsz-é engem ezeknél?</J> Monda néki: Igen, Uram; te tudod, hogy szeretlek téged! Monda néki: <J>Legeltesd az én bárányaimat!</J>


text:
Monda néki ismét másodszor is: <J>Simon, Jónának <i>fia</i>, szeretsz-é engem?</J> Monda néki: Igen, Uram; te tudod, hogy én szeretlek téged. Monda néki: <J>Őrizd az én juhaimat!</J>


text:
Monda néki harmadszor <i>is</i>: <J>Simon, Jónának <i>fia</i>, szeretsz-é engem?</J> Megszomorodék Péter, hogy harmadszor <i>is</i> mondotta vala néki: Szeretsz-é engem? És monda néki: Uram, te mindent tudsz; te tudod, hogy én szeretlek téged. Monda néki Jézus: <J>Legeltesd az én juhaimat!</J>


text:
<J>Bizony, bizony mondom néked, a mikor ifjabb valál, felövezéd magadat, és oda mégy vala, a hova akarád; mikor pedig megöregszel, kinyújtod a te kezedet és más övez fel téged, és oda <f>[2†]</f> visz, a hová nem akarod.</J>


text:
Ezt pedig azért mondá, hogy jelentse, milyen halállal dicsőíti majd meg az Istent. És ezt mondván, szóla néki: <J>Kövess engem!</J>


text:
Péter pedig megfordulván, látja, hogy követi az a tanítvány, a kit szeret vala Jézus, a ki nyugodott is ama vacsora közben az ő kebelén <f>[3†]</f> és mondá: Uram! ki az, a ki elárul téged?


text:
Monda néki Jézus: <J>Ha akarom, hogy ő megmaradjon, a míg eljövök, mi közöd hozzá? Te kövess engem!</J>


text:
Kiméne azért e beszéd az atyafiak közé, hogy az a tanítvány nem hal meg: pedig Jézus nem mondta néki, hogy nem hal meg; hanem: <J>Ha akarom, hogy ez megmaradjon, a míg eljövök, mi közöd hozzá?</J>


text:
<pb/>Ez az a tanítvány, a ki bizonyságot tesz ezekről, és a ki megírta ezeket, és tudjuk, hogy az ő bizonyságtétele igaz.


text:
De van sok <f>[4†]</f> egyéb is, a miket Jézus cselekedett vala, a melyek, ha egyenként megiratnának, azt vélem, hogy maga a világ sem foghatná be a könyveket, a melyeket írnának. Ámen.


text:
<pb/>Első könyvemet <f>[1†]</f> írtam, Theofilus, mindazokról, a miket kezdett Jézus cselekedni és tanítani,


text:
Mind a napig, <f>[2†]</f> melyen fölviteték, minekutána parancsolatokat adott a Szent Lélek által az apostoloknak, kiket választott vala magának.


text:
Kiknek az ő szenvedése után sok jel által meg is mutatta, hogy ő él, negyven <f>[3†]</f> napon át megjelenvén nékik, és szólván az Isten országára tartozó dolgokról.


text:
És velök összejövén, meghagyá nékik, hogy el <J>ne menjenek <f>[4†]</f> Jeruzsálemből, hanem várják be az Atyának ígéretét, <f>[5†]</f> melyet <i>úgymond,</i> hallottatok tőlem:</J>


text:
<J>Hogy János ugyan vízzel keresztelt, ti azonban Szent Lélekkel <f>[6†]</f> fogtok megkereszteltetni nem sok nap mulva.</J>


text:
Mikor azért azok egybegyűltek, megkérdék őt, mondván: Uram, avagy nem ez időben állítod-é helyre az országot Izráelnek?


text:
Monda pedig nékik: <J>Nem a ti dolgotok tudni az időket vagy alkalmakat, melyeket az Atya a maga hatalmába helyheztetett.</J>


text:
<J>Hanem vesztek erőt, minekutána a Szent Lélek eljő reátok: és lesztek nékem tanúim <f>[7†]</f> úgy Jeruzsálemben, mint az egész Júdeában és Samariában és a földnek mind végső határáig.</J>


text:
És a mint szemeiket az égre függesztették, mikor ő elméne, ímé két férfiú állott meg mellettük fehér ruhában,


text:
Kik szóltak is: Galileabeli férfiak, mit állotok nézve a mennybe? Ez a Jézus, a ki felviteték tőletek a mennybe, akképen jő el, a <f>[9†]</f> miképen láttátok őt felmenni a mennybe.


text:
Akkor megtérének Jeruzsálembe a hegyről, mely hívatik Olajfák <i>hegyének,</i> mely Jeruzsálem mellett van, egy szombat<i>napi</i> járóföldre.


text:
És mikor bementek, felmenének a felsőházba, a hol szállva valának: Péter és Jakab, János és András, Filep és Tamás, Bertalan és Máté, Jakab, az Alfeus fia, és Simon, a zelóta, és Júdás, a Jakab fia.


text:
Ezek mindnyájan egy szívvel-lélekkel foglalatosak valának az imádkozásban és a könyörgésben, az asszonyokkal és Máriával, Jézusnak anyjával, és az ő atyjafiaival együtt.


text:
<pb/>És azokban a napokban felkelvén Péter a tanítványok között, monda (vala pedig ott együtt mintegy százhúsz főnyi sokaság):


text:
Atyámfiai, férfiak, szükség volt betelni annak az írásnak, melyet megjövendölt a Szent Lélek Dávid szája által <f>[10†]</f> Júdás felől, ki vezetőjük <f>[11†]</f> lőn azoknak, a kik megfogták Jézust.


text:
(Ez <i>hát</i> mezőt szerze hamisságának béréből; <f>[13†]</f> és alá zuhanván, elhasadt középen, és minden belső része kiomlott.


text:
És <i>ez</i> tudtokra lőn mindazoknak, kik Jeruzsálemben lakoznak; úgy hogy az a mező tulajdon nyelvökön Akeldamának, azaz <f>[14†]</f> Vérmezőnek neveztetett el.)


text:
Mert meg van írva a Zsoltárok könyvében: Legyen az ő lakóhelye puszta, és ne legyen lakó <f>[15†]</f> abban. És: Az ő püspökségét más <f>[16†]</f> vegye el.


text:
Szükség azért, hogy azok közül a férfiak közül, a kik velünk együtt jártak minden időben, míg az Úr Jézus közöttünk járt-kelt,


text:
A János keresztségétől kezdve mind a napig, melyen fölviteték tőlünk, azok közül egy az ő feltámadásának bizonysága legyen mivelünk egyetemben.


text:
Állatának azért elő kettőt, Józsefet, ki hivatik Barsabásnak, kinek mellékneve Justus vala, és Mátyást.


text:
És imádkozván, mondának: Te, Uram, ki mindeneknek szívét ismered, mutasd meg a kettő közül egyiket, a kit kiválasztottál,


text:
Hogy elnyerje az osztályrészét e szolgálatnak és apostolságnak, melytől eltévelyedék Júdás, hogy az ő saját helyére jusson.


text:
És lőn nagy hirtelenséggel az égből mintegy sebesen zúgó szélnek zendülése, és eltelé az egész házat, a hol ülnek vala.


text:
És megtelének mindnyájan Szent Lélekkel, és kezdének szólni más nyelveken, a mint a Lélek adta nékik szólniok.


text:
Lakoznak vala pedig Jeruzsálemben zsidók, istenfélő férfiak, minden nép közül, melyek az ég alatt vannak.


text:
Minekutána pedig ez a zúgás lőn, egybegyűle a sokaság és megzavarodék, mivelhogy mindegyik a maga nyelvén hallá őket szólni.


text:
Álmélkodnak pedig mindnyájan és csodálkoznak vala, mondván egymásnak: Nemde nem Galileusok-é ezek mindnyájan, a kik szólnak?


text:
Párthusok és médek <f>[2†]</f> és elámiták, és kik lakozunk Mesopotámiában, Júdeában és Kappadócziában, Pontusban és <f>[3†]</f> Ázsiában,


text:
Frigiában és Pamfiliában, Égyiptomban és Libiának tartományiban, mely Cziréne <f>[4†]</f> mellett van, és a római jövevények, mind zsidók, mind prozelitusok,


text:
Álmélkodnak vala pedig mindnyájan és zavarban valának, egymásnak ezt mondván: Vajjon mi akar ez lennie?


text:
<pb/>Péter azonban előállván a tizenegygyel, felemelé szavát, és szóla nékik: Zsidó férfiak és mindnyájan, kik lakoztok Jeruzsálemben, legyen ez néktek tudtotokra, és vegyétek füleitekbe az én beszédimet!


text:
És lészen az utolsó napokban, ezt mondja az Isten, kitöltök az én Lelkemből <f>[6†]</f> minden testre: és prófétálnak a ti fiaitok és leányaitok, és a ti ifjaitok látásokat látnak, és a ti véneitek álmokat álmodnak.


text:
És épen az én szolgáimra és az én szolgálóleányaimra is kitöltök azokban a napokban az én Lelkemből, és prófétálnak.


text:
És tészek csudákat az égben odafenn, és jeleket a földön idelenn, vért, tüzet és füstnek gőzölgését.


text:
Izráelita férfiak, halljátok meg e beszédeket: A názáreti Jézust, azt a férfiút, a ki Istentől bizonyságot nyert előttetek erők, csudatételek és <f>[7†]</f> jelek által, melyeket ő általa cselekedett Isten ti köztetek, a mint magatok is tudjátok.


text:
Azt, a ki Istennek elvégezett tanácsából és rendeléséből <f>[8†]</f> adatott <i>halálra,</i> megragadván, gonosz kezeitekkel keresztfára feszítve megölétek:


text:
Kit az Isten feltámasztott, a halál fájdalmait megoldván; mivelhogy lehetetlen volt néki attól fogvatartatnia.


text:
Mert Dávid <f>[9†]</f> ezt mondja ő róla: Magam előtt láttam az Urat mindenkor, mert ő nékem jobb kezem felől van, hogy meg ne tántorodjam.


text:
Annakokáért örvendezett az én szívem, és vígadott az én nyelvem; annakfelette az én testem is reménységben nyugszik.


text:
Atyámfiai férfiak, szabad nyilván szólanom ti előttetek Dávid pátriárkáról, hogy ő megholt és <f>[10†]</f> eltemettetett, és az ő sírja mind e mai napig minálunk van.


text:
Próféta lévén azért, és tudván, hogy az Isten néki esküvéssel megesküdött, hogy majd az ő ágyékának gyümölcséből támasztja a Krisztust test <f>[11†]</f> szerint, hogy helyheztesse az ő királyi székibe,


text:
Előre látván <i>ezt,</i> szólott a Krisztus feltámadásáról, hogy az ő lelke nem hagyatott a sírban, sem az ő teste rothadást nem látott.


text:
Annakokáért az Istennek jobbja által felmagasztaltatván, és a megígért Szent Lelket <f>[13†]</f> megnyervén az Atyától, kitöltötte ezt, a mit ti most láttok és hallotok.


text:
Mert nem Dávid ment fel a mennyországba; hiszen ő maga <f>[14†]</f> mondja: Monda az Úr az én Uramnak: Ülj az én jobbkezem felől,


text:
Bizonynyal tudja meg azért Izráelnek egész háza, hogy Úrrá és Krisztussá tette őt az Isten, azt a Jézust, a kit ti megfeszítettetek.


text:
<i>Ezeket</i> pedig mikor hallották, szívökben megkeseredének, és mondának Péternek és a többi apostoloknak: Mit cselekedjünk, atyámfiai, férfiak?


text:
Péter pedig monda nékik: Térjetek meg és keresztelkedjetek meg mindnyájan a Jézus Krisztusnak nevében a bűnöknek bocsánatjára; és veszitek a Szent Lélek ajándékát.


text:
Mert néktek <f>[15†]</f> lett az ígéret és a ti gyermekeiteknek, és mindazoknak, kik messze vannak, valakiket <f>[16†]</f> csak elhív magának az Úr, a mi Istenünk.


text:
Sok egyéb beszéddel is buzgón kéri és inti vala őket, mondván: Szakaszszátok el magatokat e gonosz nemzetségtől!


text:
A kik azért örömest vevék az ő beszédét, megkeresztelkedének; és hozzájuk csatlakozék azon a napon mintegy háromezer lélek.


text:
<pb/>És foglalatosok valának az apostolok tudományában és a közösségben, a kenyérnek megtörésében és a könyörgésekben.


text:
És jószágukat és marháikat eladogaták, és szétosztogaták azokat mindenkinek, a mint kinek-kinek szüksége vala.


text:
És minden nap egyakarattal kitartva a templomban, és megtörve házanként a kenyeret, részesednek vala eledelben örömmel és tiszta szívvel.


text:
Dícsérve az Istent, és az egész nép előtt kedvességet találva. Az Úr pedig minden napon szaporítja vala a gyülekezetet az idvezülőkkel.


text:
És hoznak vala egy embert, ki az ő anyjának méhétől fogva sánta <f>[1†]</f> vala, kit minden nap le szoktak tenni a templom kapujánál, melyet Ékesnek neveznek, hogy kérjen alamizsnát azoktól, a kik bemennek a temlomba.


text:
Péter pedig monda: Ezüstöm és aranyam nincsen nékem; hanem a mim van, azt adom néked: a názáreti Jézus Krisztus nevében, kelj fel és járj!


text:
És felszökvén, megálla és jár vala és beméne ő velök a templomba, járkálva és szökdelve <f>[2†]</f> és dícsérve az Istent.


text:
És megismerék őt, hogy ő volt az, a ki alamizsnáért ült a templomnak Ékeskapujában; és megtelének csodálkozással és azon való álmélkodással, a mi történt vala ő vele.


text:
<pb/>Mikor pedig ragaszkodék Péterhez és Jánoshoz az a sánta, a ki meggyógyult, az egész nép álmélkodva összefuta ő hozzájok a tornáczba, mely Salamonénak neveztetik.


text:
Mikor pedig ezt látta Péter, monda a népnek: Izráel férfiai, mit csodálkoztok ezen, vagy mit néztek mi reánk, mintha tulajdon erőnkkel vagy jámborságunkkal míveltük volna azt, hogy az járjon?


text:
Az Ábrahámnak, Izsáknak és Jákóbnak Istene, a mi atyáinknak Istene megdicsőítette az ő Fiát, Jézust, kit ti elárulátok, és megtagadátok Pilátus előtt, noha ő úgy ítélt, <f>[3†]</f> hogy elbocsátja.


text:
Ti pedig azt a szentet és igazat megtagadátok és kívánátok, hogy a gyilkos ember <f>[4†]</f> bocsáttassék el néktek,


text:
Az életnek fejedelmét pedig megölétek; kit az Isten feltámasztott a halálból, minek mi vagyunk bizonyságai.


text:
És az ő nevében való hit <f>[5†]</f> által erősítette meg az ő neve ezt, a kit láttok és ismertek; és a hit, mely ő általa van, adta néki ezt az épséget mindnyájan a ti szemetek láttára.


text:
De most, atyámfiai, tudom, <f>[6†]</f> hogy tudatlanságból cselekedtetek, miképen a ti fejedelmeitek is.


text:
Az Isten pedig, a mikről eleve megmondotta minden ő prófétájának szája által, hogy a Krisztus elszenvedi, <f>[7†]</f> ekképen töltötte be.


text:
Bánjátok meg azért és térjetek meg, <f>[8†]</f> hogy eltöröltessenek a ti bűneitek, hogy így eljőjjenek a felüdülés <f>[9†]</f> idei az Úrnak színétől.


text:
Kit az égnek kell magába fogadnia mind az időkig, míglen újjá teremtetnek mindenek, a mikről szólott az Isten minden ő szent prófétájának szája által eleitől fogva.


text:
Mert Mózes ezt mondotta az atyáknak: Prófétát támaszt <f>[11†]</f> néktek az Úr, a ti Istenetek a ti atyátokfiai közül, mint engem; azt hallgassátok mindenben, a mit csak szólánd néktek.


text:
Lészen pedig, hogy minden lélek, valamely nem hallgatánd arra a prófétára, ki fog irtatni a nép közül.


text:
De a próféták is mindnyájan Sámueltől és a következőktől fogva, a kik csak szóltak, e napokról jövendöltek.


text:
Ti vagytok a prófétáknak és a szövetségnek fiai, melyet Isten szerzett a mi atyáinkkal, mondván <f>[12†]</f> Ábrahámnak: És a te magodban megáldatnak a földnek nemzetségei mindnyájan.


text:
Az Isten az ő Fiát, Jézust első sorban néktek támasztván, <f>[13†]</f> elküldé őt, hogy megáldjon <f>[14†]</f> titeket, mindegyikőtöket megtérítvén bűneitekből.


text:
<pb/>Míg ők azonban a néphez szólottak, oda léptek hozzájuk a papok és a templom felügyelője <f>[1†]</f> és a <f>[2†]</f> sadduczeusok,


text:
Neheztelve a miatt, hogy ők a népet tanítják, és hirdetik a Jézusban a <f>[3†]</f> halálból való feltámadást;


text:
És Annás, <f>[6†]</f> a főpap, és Kajafás és János és Sándor, és a kik csak főpapi nemzetségbeliek valának.


text:
És mikor őket a középre állaták, tudakozzák vala: Micsoda <f>[7†]</f> hatalommal, vagy micsoda név által cselekedtétek ti ezt?


text:
Akkor Péter, Szent Lélekkel <f>[8†]</f> megtelve, monda nékik: Népnek fejedelmei és Izráelnek vénei!


text:
Ha e mai napon mi egy nyavalyás emberrel való jótétemény felől hallgattatunk ki, mi által gyógyult meg ez:


text:
Legyen tudtotokra mindnyájotoknak és az Izráel egész népének, hogy a názáretbeli Jézus Krisztusnak neve <f>[9†]</f> által, a kit ti megfeszítettetek, kit Isten feltámasztott halottaiból, az által áll ez ti előttetek épségben.


text:
És nincsen senkiben másban idvesség: mert nem is adatott emberek között az ég alatt más név, <f>[11†]</f> mely által kellene nékünk megtartatnunk.


text:
Mikor pedig látták Péternek és Jánosnak a szólásban való bátorságukat, és megértették, hogy írástudatlan és közönséges emberek, csodálkoznak vala; meg is ismerék őket, hogy a Jézussal voltak vala.


text:
Mikor azonban látták, hogy a mely ember meggyógyult vala, ő velök együtt ott áll, semmit nem bírtak ellenök szólni.


text:
Mit cselekedjünk ez emberekkel? Mert hogy nyilvánvaló csoda lőn általok, mindazoknak, kik Jeruzsálemben laknak, tudtokra van, és el nem tagadhatjuk.


text:
De hogy tovább ne terjedjen a nép között, fenyegetéssel fenyegessük meg őket, hogy többé egy embernek se szóljanak ebben a névben.


text:
Azért beszólítván őket, megparancsolák nékik, hogy teljességgel ne szóljanak és ne tanítsanak a <f>[12†]</f> Jézus nevében.


text:
Péter és János pedig felelvén, mondának nékik: Vajjon igaz dolog-é Isten előtt, rátok hallgatnunk inkább, hogynem Istenre, <f>[13†]</f> ítéljétek meg!


text:
Amazok pedig nem találván semmi módot, hogyan büntessék meg őket, még megfenyegetvén, elbocsáták őket a nép miatt, mert mindnyájan dicsőítik vala az Istent azért, a mi történt.


text:
<pb/>Mikor pedig elbocsáttattak, menének az övéikhez, és elbeszélék, a miket a főpapok és a vének mondottak nékik.


text:
Ezek pedig mikor hallották, egy szívvel-lélekkel felemelék szavokat az Istenhez, <f>[15†]</f> és mondának: Urunk, te vagy az Isten, ki teremtetted a mennyet és a földet, a tengert és minden azokban levő dolgot.


text:
Ki Dávidnak, a te szolgádnak szája által ezt <f>[16†]</f> mondottad: Miért zúgolódtak a pogányok, és gondoltak a népek hiábavalókat?


text:
Mert bizony egybegyűltek a te szent Fiad, a Jézus ellen, a kit felkentél, Heródes <f>[17†]</f> és Ponczius Pilátus a pogányokkal és Izráel népével,


text:
Hogy véghezvigyék, a mikről a te kezed és a te tanácsod eleve elvégezte volt, <f>[18†]</f> hogy megtörténjenek.


text:
Most azért, Urunk, tekints az ő fenyegetéseikre: és adjad a te szolgáidnak, hogy teljes bátorsággal szólják a te beszédedet,


text:
A te kezedet kinyújtván gyógyításra; és hogy jelek és csodák <f>[19†]</f> történjenek a te szent Fiadnak, a Jézusnak neve által.


text:
És minekutána könyörögtek, megmozdula a hely, a hol egybegyűltek; és betelének mindnyájan Szent Lélekkel, és az Isten beszédét bátorsággal szólják vala.


text:
<pb/>A hívők sokaságának pedig szíve-lelke egy vala; és senki semmi marháját nem mondá magáénak, hanem nékik mindenök <f>[20†]</f> köz vala.


text:
És az apostolok nagy erővel tesznek vala bizonyságot az Úr Jézus feltámadásáról; és nagy kegyelem vala mindnyájukon.


text:
Mert szűkölködő sem vala ő közöttük senki; mert valakik földek vagy házak birtokosai voltak, eladván, elhozák az eladottak árát,


text:
És letevék az apostolok lábainál: aztán elosztatott az egyesek közt, a mint kinek-kinek szüksége vala.


text:
József is, ki az apostoloktól Barnabásnak neveztetett el (a mi megmagyarázva annyi, mint Vígasztalás Fia), Lévita, származása szerint ciprusi.


text:
És félre tőn az árából, feleségének is tudtával, és valami részét elvivén, az apostoloknak lábai elé letevé.


text:
Monda pedig Péter: Anániás, miért foglalta el a Sátán a te szívedet, hogy megcsald a Szent Lelket, és a mezőnek árából félre tégy?


text:
Nemde megmaradva néked maradt volna meg, és eladva a te hatalmadban volt? Miért hogy ezt a dolgot cselekedted szívedben? Nem embereknek hazudtál, hanem Istennek.


text:
Hallván pedig Anániás e szavakat, lerogyott és meghala; és mindenekben nagy félelem támada, kik ezeket hallják vala.


text:
Monda pedig néki Péter: Mondd meg nékem, vajjon ennyiért adtátok-é el a földet? Ő pedig monda: Igen, ennyiért.


text:
Péter pedig monda néki: Miért hogy megegyeztetek, hogy az Úrnak lelkét megkísértsétek? Ímé a küszöbön vannak azoknak lábaik, a kik eltemették férjedet, és kivisznek téged.


text:
És azonnal összerogyott lábainál, és meghala; bemenvén pedig az ifjak, halva találák őt, és kivivén eltemeték férje mellé.


text:
Az apostolok kezei által pedig sok jel és csoda lőn a nép között; és egyakarattal mindnyájan a Salamon tornáczában valának.


text:
Hívők pedig mindinkább csatlakoztak az Úrhoz, <f>[2†]</f> úgy férfiaknak, mint asszonyoknak sokasága.


text:
Úgyannyira, hogy az utczákra hozák ki a betegeket, <f>[3†]</f> és letevék ágyakon és nyoszolyákon, hogy az arra menő Péternek csak árnyéka is érje valamelyiket közülök,


text:
És a szomszéd városok sokasága is Jeruzsálembe gyűlt, hozva betegeket és tisztátalan lelkektől gyötretteket: kik mind meggyógyulának.


text:
<pb/>De felkelvén a főpap és mind a kik vele valának, azaz a sadduczeusok <f>[4†]</f> felekezete, betelének irigységgel,


text:
Azok pedig <i>ezt</i> hallván, bemenének jó reggel a templomba, és tanítának. A főpap pedig elmenvén és a vele levők, egybehívák a gyűlést, és Izráel fiainak egész tanácsát, és küldének a tömlöczbe, hogy azokat előhozzák.


text:
Mikor azonban a poroszlók oda mentek, nem találák őket a tömlöczben; visszatérvén tehát, megjelenték,


text:
Mondván: A tömlöczöt ugyan nagy erősen bezárva találtuk, és az őröket kívül az ajtó előtt állva; mikor azonban kinyitottuk, ott benn senkit sem találánk.


text:
A mint pedig hallották e szavakat a pap és a templom felügyelője és a főpapok, <f>[7†]</f> zavarban <f>[8†]</f> voltak azok miatt, mi lehet ez?


text:
Eljövén pedig valaki, hírül adá nékik, mondván: Ímé, ama férfiak, kiket a tömlöczbe vetettetek, a templomban állanak és tanítják a népet.


text:
Akkor elmenvén a felügyelő a poroszlókkal, előhozá őket erőszak nélkül; féltek ugyanis a néptől, hogy megkövezi őket.


text:
Mondván: Nem megparancsoltuk-é néktek parancsolattal, hogy ne tanítsatok <f>[9†]</f> ebben a névben? És ímé betöltöttétek Jeruzsálemet tudományotokkal, és mi reánk akarjátok hárítani annak az embernek <f>[10†]</f> vérét.


text:
Felelvén pedig Péter és az apostolok, mondának: Istennek kell inkább engedni, <f>[11†]</f> hogynem az embereknek.


text:
Ezt az Isten fejedelemmé és megtartóvá emelte jobbjával, <f>[12†]</f> hogy adjon az Izráelnek bűnbánatot <f>[13†]</f> és bűnöknek bocsánatát.


text:
És mi vagyunk <f>[14†]</f> néki bizonyságai ezen beszédek felől, és a Szent Lélek is, kit <f>[15†]</f> Isten adott azoknak, a kik néki engednek.


text:
<pb/>Felkelvén azonban a tanácsban egy farizeus, névszerint <f>[16†]</f> Gamáliel, az egész nép előtt tisztelt törvénytudó, parancsolá, hogy egy kis időre vezessék ki az apostolokat.


text:
És monda azoknak: Izráel férfiai, vigyázzatok magatokra ez emberekkel szemben, mit akartok cselekedni!


text:
Mert ez időnek előtte felkelt Theudás, azt mondván, hogy ő valaki, kihez mintegy négyszáz embernyi tömeg csatlakozott; ő megöletett, és mindnyájan, a kik csak követték őt, eloszlottak és semmivé lettek.


text:
Ezután felkelt ama Galileus Júdás az <f>[17†]</f> összeírás idején, és sok népet maga után csábított: ez is elveszett; és mindazok, a kik őt követték, szétszórattak.


text:
Mostanra nézve is mondom néktek, álljatok el ez emberektől, és hagyjatok békét nékik: mert ha emberektől van e tanács, vagy e dolog, semmivé lesz;


text:
Ha pedig Istentől van, ti fel nem bonthatjátok azt; nehogy esetleg Isten ellen harczolóknak is találtassatok.


text:
Engedének azért néki; és miután előszólították az apostolokat, megveretvén, megparancsolák, <f>[18†]</f> hogy a Jézus nevében <f>[19†]</f> ne szóljanak, és elbocsáták őket.


text:
Ők annakokáért örömmel <f>[20†]</f> menének el a tanács elől, hogy méltókká tétettek arra, hogy az ő nevéért gyalázattal illettessenek.


text:
És mindennap a templomban és házanként <f>[21†]</f> nem szűnnek vala meg tanítani és hirdetni Jézust, a Krisztust.


text:
<pb/>Azokban a napokban pedig, mikor a tanítványok szaporodának, támada a görög zsidók közt panaszolkodás a héberek ellen, hogy az ő közülük való özvegyasszonyok mellőztetnek a mindennapi <f>[1†]</f> szolgálatban.


text:
Annakokáért a tizenkettő egybegyűjtvén a tanítványok sokaságát, mondának: Nem helyes, hogy mi az Isten ígéjét elhagyjuk és az asztalok körül szolgáljunk.


text:
Válaszszatok azért, atyámfiai, ti közületek hét férfiút, kiknek <i>jó</i> bizonyságuk van, kik Szent Lélekkel és bölcseséggel teljesek, kiket erre a foglalatosságra beállítsunk.


text:
És tetszék e beszéd az egész sokaságnak: és kiválaszták Istvánt, ki hittel és Szent Lélekkel teljes férfiú vala, <f>[3†]</f> Filepet, Prokhórust, Nikánórt, Timónt, Párménást és Nikolaust, ki Antiókhiából való prozelitus vala;


text:
És az Isten ígéje növekedék; és sokasodék nagyon a tanítványok száma Jeruzsálemben; és a papok közül is nagy sokan követék a hitet.


text:
<pb/>István pedig teljes lévén hittel és erővel, nagy csodákat és jeleket cselekszik vala a nép között.


text:
Előállának azonban némelyek ahhoz a zsinagógához tartozók közül, mely a szabadosokénak, Czirénebeliekének, Alexandriabeliekének és a Czilicziából és Ázsiából valókénak neveztetett, kik Istvánnal vetekednek vala.


text:
Akkor felbujtottak valami embereket, kik mondának: Hallottuk őt káromló beszédeket szólni Mózes ellen és az Isten ellen.


text:
És felzendíték a népet, a véneket és az írástudókat; és reá rohanván, magukkal ragadák őt, és vivék a tanács elé;


text:
És állatának hamis tanúkat, kik mondának: Ez az ember nem szűnik meg káromló beszédeket szólni e szent hely ellen <f>[6†]</f> és a törvény ellen:


text:
Mert hallottuk, a mint azt mondá, hogy az a názáreti Jézus ezt a helyet elrontja, és megváltoztatja a czerimóniákat, melyeket adott nékünk Mózes.


text:
És szemeiket reá vetvén a tanácsban űlők mindnyájan, <i>olyannak</i> láták az ő orczáját, mint egy angyalnak orczáját.


text:
Ő pedig monda: Férfiak, atyámfiai és atyák, halljátok meg! A dicsőségnek Istene megjelenék a mi atyánknak, Ábrahámnak, mikor Mezopotámiában vala, minekelőtte Háránban lakott,


text:
És monda néki: Eredj ki a te földedből <f>[1†]</f> és a te nemzetséged közül, és jer arra a földre, a melyet mutatok néked.


text:
Akkor kimenvén a Káldeusok földéből, lakozék Háránban: <f>[2†]</f> és onnét, minekutána megholt az ő atyja, kihozta őt e földre, a melyen ti most laktok:


text:
És nem adott néki abban örökséget csak egy lábnyomnyit is: és azt ígérte, hogy néki adja azt birtokul és az ő magvának <f>[3†]</f> ő utána, holott nem vala néki gyermeke.


text:
Szólt pedig az Isten akképen, hogy az ő magva zsellér lészen idegen földön, és szolgálat alá vetik azt, és nyomorgatják, <f>[4†]</f> négyszáz esztendeig.


text:
De azt a népet, melynek szolgálnak, én <f>[5†]</f> megítélem, monda az Isten: és ezek után kijőnek, és szolgálnak nékem e helyen.


text:
És adta néki a körülmetélés <f>[6†]</f> szövetségét: és így nemzé Izsákot, <f>[7†]</f> és körülmetélé őt nyolczadnapon; és Izsák Jákóbot, <f>[8†]</f> és Jákób a <f>[9†]</f> tizenkét pátriárkhát.


text:
És megszabadítá őt minden nyomorúságából, és ada néki kedvességet és bölcseséget a Faraó előtt, Égyiptom királya előtt, ki őt Égyiptom fölé és az ő egész háza fölé <f>[11†]</f> kormányzóul állatá.


text:
Következék pedig éhség Égyiptom és Kanaán egész földére, és nagy nyomorúság; és nem találnak vala eledelt a mi atyáink.


text:
Mikor pedig meghallotta Jákób, hogy Égyiptomban van gabona, <f>[12†]</f> elküldé először a mi atyáinkat.


text:
És második alkalommal fölismerék Józsefet testvérei, <f>[13†]</f> és a Faraó megtudá a József nemzetségét.


text:
És József elküldvén, magához hívatá az ő atyját, Jákóbot, és <f>[14†]</f> egész hetvenöt lélekből álló nemzetségét.


text:
És elvitetének Sikembe, és helyheztetének a sírba, melyet Ábrahám vett vala ezüstpénzen, Emmórnak, a Sikem <i>atyjának</i> <f>[17†]</f> fiaitól.


text:
Mikor pedig elközelgetett az ígéretnek ideje, <f>[18†]</f> melyet Isten esküvel ígért Ábrahámnak, megnevekedék a nép és <f>[19†]</f> megsokasodék Égyiptomban,


text:
Ez a mi nemzetségünkkel álnokul bánva nyomorgatta a mi atyáinkat, hogy magzataikat kitétesse, hogy életben ne maradjanak.


text:
Akkor születék Mózes, és <f>[21†]</f> ékes vala az Isten előtt. Ez három hónapig atyja házában tartaték.


text:
És Mózes taníttaték az Égyiptombeliek minden bölcseségére; és hatalmas vala beszédben és cselekedetben.


text:
Mikor pedig negyvenéves kora betölt, eszébe jutott, hogy meglátogassa atyjafiait, az Izráel <f>[23†]</f> fiait.


text:
És mikor látta, hogy egyik bántalommal illettetik, megoltalmazá, és az égyiptomi embert megölvén, bosszút álla azért, a ki bosszúsággal illettetett.


text:
És azt gondolá, hogy az ő atyjafiai megértik, hogy az Isten az ő keze által ád nékik szabadulást; de azok nem értették meg.


text:
Másnap meg olyankor jelent meg köztük, <f>[24†]</f> mikor összevesztek, és inté őket békességre, mondván: Férfiak, testvérek vagytok ti; miért illetitek egymást bosszúsággal?


text:
De az, a ki felebarátját bántalmazta, elutasítá őt magától, mondván: Kicsoda tett téged fejedelemmé és bíróvá mi rajtunk?


text:
És negyven esztendő elteltével megjelenék néki a Sínai hegy pusztájában az Úrnak angyala <f>[26†]</f> csipkebokornak tüzes lángjában.


text:
Mózes pedig mikor meglátta, elcsodálkozék a látáson. Mikor pedig oda méne, hogy megszemlélje, lőn az Úrnak szava ő hozzá:


text:
Én vagyok <f>[27†]</f> a te atyáidnak Istene, Ábrahámnak Istene, és Izsáknak Istene, és Jákóbnak Istene. Mózes pedig megrémülvén, nem meré megnézni.


text:
Az Úr pedig monda néki: Oldozd le sarudat <f>[28†]</f> lábaidról; mert a hely, a melyen állasz, szent föld.


text:
Látván láttam az én népemnek nyomorúságát, mely Égyiptomban van, és az ő fohászkodásukat <f>[29†]</f> meghallgattam, és azért szállottam le, hogy őket megszabadítsam; most azért jőjj, elküldelek téged Égyiptomba.


text:
Ezt a Mózest, a kit megtagadának, mondván: Ki tett téged <f>[30†]</f> fejedelemmé és bíróvá? ezt az Isten fejedelmül és szabadítóul küldé angyal keze által, a ki megjelent néki a <f>[31†]</f> csipkebokorban.


text:
Ez hozta ki őket, csodákat és jeleket tévén <f>[32†]</f> Égyiptomnak földében és a Verestengeren <f>[33†]</f> és a pusztában negyven <f>[34†]</f> esztendeig.


text:
Ez ama Mózes, ki az Izráel fiainak ezt mondotta: Prófétát támaszt néktek <f>[35†]</f> az Úr, a ti Istentek, a ti atyátokfiai közül, mint engem: azt hallgassátok.


text:
Ez az, a ki <i>ott</i> volt a gyülekezetben a pusztában a Sinai <f>[36†]</f> hegyen vele beszélő angyallal és a mi atyáinkkal: ki élő <f>[37†]</f> igéket vőn, hogy nékünk adja;


text:
A kinek nem akartak engedni a mi atyáink, hanem eltaszíták maguktól, és szívökben Égyiptom felé fordulának,


text:
Ezt mondván Áronnak: Csinálj nékünk <f>[38†]</f> isteneket, kik előttünk járjanak: mert ez a Mózes, ki minket Égyiptom földéből kihozott, nem tudjuk, mi történt ő vele.


text:
És borjúképet <f>[39†]</f> csinálának azokban a napokban, és áldozatot vivének a bálványnak, és gyönyörködének az ő kezeik csinálmányaiban.


text:
Az Isten pedig elfordula, és adá őket, hogy szolgáljanak az ég <f>[40†]</f> seregének; a mint meg van írva <f>[41†]</f> a próféták könyvében: Vajjon áldozati barmokat és áldozatokat hoztatok-é nékem negyven esztendeig a pusztában, Izráelnek háza?


text:
Sőt inkább hordoztátok a <f>[42†]</f> Molok sátorát, és a ti istenteknek, Remfánnak csillagát, a képeket, melyeket csináltatok, hogy azokat imádjátok: elviszlek azért titeket Babilónon túl.


text:
A bizonyságnak sátora a mi atyáinknál volt a pusztában, a mint parancsolta az, a ki mondotta Mózesnek, hogy azt arra a mintára <f>[43†]</f> csinálja, melyet látott vala.


text:
Melyet a mi atyáink átvévén, be is hoztak <f>[44†]</f> Józsuéval, mikor birodalmukba vették a pogányokat, kiket kiűzött az Isten a mi atyáink színe elől, mind a Dávidnak napjaiig;


text:
Ki kegyelmet talált az Isten <f>[45†]</f> előtt, és könyörgött, hogy hajlékot <f>[46†]</f> találhasson a Jákób Istenének.


text:
A menny nékem ülőszékem, <f>[49†]</f> a föld pedig az én lábaimnak zsámolya; micsoda házat építhettek nékem? azt mondja az Úr, vagy melyik az én nyugodalmamnak helye?


text:
Kemény nyakú és körülmetéletlen szívű és fülű emberek, ti mindenkor a Szent Léleknek ellene igyekeztek, mint atyáitok, <f>[50†]</f> ti azonképen.


text:
A próféták közül kit nem üldöztek a <f>[51†]</f> ti atyáitok? és megölték azokat, a kik eleve hirdették amaz Igaznak eljövetelét: kinek ti most árulóivá és gyilkosaivá <f>[52†]</f> lettetek;


text:
Mivel pedig teljes vala Szent Lélekkel, <f>[54†]</f> a mennybe függesztvén szemeit, látá Istennek dicsőségét, és Jézust állani az Istennek jobbja <f>[55†]</f> felől,


text:
És kiűzvén <f>[56†]</f> a városon kívül, megkövezék: a tanúbizonyságok <f>[57†]</f> pedig felsőruháikat <f>[58†]</f> egy Saulus nevezetű ifjú lábaihoz rakták le.


text:
Megkövezék azért Istvánt, ki imádkozik és ezt mondja vala: Uram Jézus, vedd magadhoz az én <f>[59†]</f> lelkemet!


text:
Térdre esvén pedig, nagy fenszóval kiálta: Uram, ne tulajdonítsd <f>[60†]</f> nékik e bűnt! És ezt mondván, elaluvék.


text:
<pb/>Saulus pedig szintén <f>[1†]</f> javallta az ő megöletését. És támada azon a napon nagy üldözés a jeruzsálemi gyülekezet ellen, és mindnyájan eloszlának <f>[2†]</f> Júdeának és Samáriának tájaira, az apostolokat kivéve.


text:
Saulus pedig pusztítá az anyaszentegyházat, <f>[3†]</f> házról-házra járva, és férfiakat és asszonyokat elővonszolva, tömlöczbe veti vala.


text:
A sokaság pedig egy szívvel-lélekkel figyelmeze azokra, a miket Filep mondott, hallván és látván a jeleket, melyeket <f>[6†]</f> cselekedék.


text:
Mert sokakból, kikben tisztátalan lelkek voltak, nagy hangon kiáltva kimenének; sok gutaütött és sánta pedig meggyógyula.


text:
Egy Simon nevű ember pedig már előbb gyakorolta abban a városban az ördögi tudományt <f>[7†]</f> és elámította Samária népét, magát valami nagynak állítván:


text:
De miután hittek Filepnek, a ki az Isten országára és a Jézus Krisztus nevére tartozó örvendetes dolgokat hirdeti vala, megkeresztelkedének mind férfiak, mind asszonyok.


text:
És Simon maga is hűn, és megkeresztelkedvén, Fileppel tarta; és látván, hogy jelek és nagy erők lesznek, álmélkodik vala.


text:
Mikor pedig meghallották a jeruzsálemi apostolok, hogy <f>[8†]</f> Samária bevette az Isten ígéjét, elküldék azokhoz Pétert és Jánost;


text:
Mikor pedig látta Simon, hogy az apostolok kézrátétele által adatik a Szent Lélek, megkínálá őket pénzzel,


text:
De Péter monda néki: A te pénzed veled együtt veszszen el, mivel azt gondoltad, hogy az Istennek ajándéka pénzen megvehető.


text:
Térj meg azért ezen gonoszságodból, és kérjed az Istent, ha talán megbocsáttatik néked szívednek gondolatja.


text:
Felelvén pedig Simon, monda: Könyörögjetek ti énérettem az Úrnak, hogy semmi azokból, a miket mondtatok, reám ne jőjjön.


text:
Azok annakokáért, minekutána bizonyságot tettek, és hirdették az Úrnak ígéjét, megtérének Jeruzsálembe, és a Samaritánusoknak sok falujában prédikálák az evangyéliomot.


text:
<pb/>Az Úrnak angyala pedig szóla Filepnek, mondván: Kelj fel és menj el dél felé, arra az útra, mely Jeruzsálemből Gázába megy alá. Járatlan ez.


text:
És felkelvén, elméne. És ímé egy szerecsen férfiú, Kandakénak, a szerecsenek királyasszonyának hatalmas komornyikja, ki az ő egész kincstárának felügyelője vala, ki <f>[10†]</f> feljött imádkozni Jeruzsálembe;


text:
Filep azért oda futamodván, hallá, a mint az Ésaiás prófétát olvassa vala. És monda: Vajjon érted-é, a mit olvasol?


text:
Ő pedig monda: Mimódon érthetném, ha csak valaki meg nem magyarázza nékem? És kéré Filepet, hogy felhágván, üljön mellé.


text:
Az írásnak helye pedig, melyet olvasott, ez <f>[11†]</f> vala: Mint juh viteték mészárszékre, és mint a bárány az ő nyírője előtt néma, azonképen nem nyitotta fel az ő száját.


text:
Az ő megaláztatásában az ő ítélete elvétetett, az ő nemzetségét pedig kicsoda sorolja el? mert elvétetik a földről az ő élete.


text:
Felelvén pedig a komornyik Filepnek, monda: Kérlek téged, kiről mondja ezt a próféta? Magáról-é, vagy más valakiről?


text:
Mikor pedig menének az úton, jutának egy vízhez; és monda a komornyik: Ímhol a víz: mi gátol, hogy megkeresztelkedjem?


text:
Filep pedig monda: Ha teljes szívből hiszel, meglehet. Az pedig felelvén, monda: Hiszem, hogy a Jézus Krisztus az Isten <f>[12†]</f> Fia.


text:
És megállítá a szekeret; és leszállának mindketten a vízbe, Filep és a komornyik; és megkeresztelé őt.


text:
Mikor pedig a vízből feljöttek, az Úrnak Lelke elragadá <f>[13†]</f> Filepet; és többé nem látta őt a komornyik, mert <i>tovább</i> méne az ő útján örömmel.


text:
Filep pedig találtaték Azótusban; és széjjeljárva hirdeté az evangyéliomot minden városnak, míglen Czézáreába juta.


text:
<pb/>Saulus pedig még fenyegetéstől és öldökléstől lihegve az Úrnak tanítványai ellen, elmenvén a főpaphoz,


text:
Kére ő tőle leveleket Damaskusba a zsinagógákhoz, hogy ha talál némelyeket, kik ez útnak követői, akár férfiakat, akár asszonyokat, fogva vigye Jeruzsálembe.


text:
És a mint méne, lőn, hogy közelgete Damaskushoz, és nagy hirtelenséggel fény sugárzá őt körül <f>[1†]</f> a mennyből:


text:
És ő leesvén <f>[2†]</f> a földre, halla szózatot, mely ezt mondja vala néki: <J>Saul, Saul, mit kergetsz engem?</J>


text:
És monda: Kicsoda vagy, Uram? Az Úr pedig monda: <J>Én vagyok Jézus, a kit te kergetsz: nehéz néked az ösztön ellen rúgódoznod.</J>


text:
<J>Remegve és ámulva monda: Uram, mit akarsz, hogy cselekedjem? Az Úr pedig <i>monda</i> néki: Kelj fel és menj be a városba, és majd megmondják néked, mit kell cselekedned.</J>


text:
Felkele azonban Saulus a földről; de mikor felnyitá szemeit, senkit sem láta, azért kézenfogva vezeték be őt Damaskusba.


text:
Vala pedig egy tanítvány Damaskusban, névszerint Ananiás, és monda annak az Úr látásban: Ananiás! Az pedig monda: Ímhol vagyok Uram!


text:
Az Úr pedig <i>monda</i> néki: <J>Kelj fel és menj el az úgynevezett Egyenes utczába, és keress föl a Júdás házában egy Saulus nevű tárzusi <f>[3†]</f> embert, mert ímé imádkozik.</J>


text:
<J>És látá <i>Saulus</i> látásban, hogy egy Ananiás nevű férfiú beméne hozzá és kezét reá veté, hogy lásson.</J>


text:
Felele pedig Ananiás: Uram, sok embertől hallottam e férfiú felől, mily sok bosszúsággal illeté a te szenteidet Jeruzsálemben:


text:
És itt <i>is</i> hatalma van a főpapoktól, hogy mindazokat megkötözze, kik a te nevedet segítségül hívják.


text:
Monda pedig néki az Úr: <J>Eredj el, mert ő nékem választott <f>[4†]</f> edényem, hogy hordozza az én nevemet a pogányok <f>[5†]</f> és királyok, <f>[6†]</f> és Izráel <f>[7†]</f> fiai előtt.</J>


text:
Elméne azért Ananiás és beméne a házba, és kezeit reá vetvén, monda: Saul atyámfia, az Úr küldött engem, Jézus, a ki megjelent néked az úton, melyen jöttél, hogy szemeid megnyiljanak és beteljesedjél Szent Lélekkel.


text:
És azonnal mintegy pikkelyek estek le szemeiről, és mindjárt visszanyeré látását; és felkelvén, megkeresztelkedék;


text:
És miután evett, megerősödék. Vala pedig Saulus a damaskusi <f>[9†]</f> tanítványokkal néhány napig.


text:
Álmélkodnak vala <f>[10†]</f> pedig mindnyájan, a kik hallák, és mondának: Nem ez-é az, a ki pusztította Jeruzsálemben azokat, a kik ezt a nevet hívják segítségül, és ide is azért jött, hogy őket fogva vigye a főpapokhoz?


text:
Saulus pedig annál inkább erőt vőn, és zavarba hozta a Damaskusban lakó zsidókat, bebizonyítván, hogy ez a Krisztus.


text:
De tudtára esék Saulusnak az ő leselkedésök. És őrizék a kapukat mind nappal, mind éjjel, hogy őt megöljék;


text:
Mikor pedig <f>[12†]</f> Saulus Jeruzsálembe ment, a tanítványokhoz próbált csatlakozni; de mindnyájan féltek tőle, nem hivén, hogy ő tanítvány.


text:
Barnabás azonban maga mellé vevén őt, vivé az apostolokhoz, és elbeszélé nékik, mint látta az úton az Urat, és hogy beszélt vele, és mint tanított Damaskusban nagy bátorsággal a Jézus nevében.


text:
És nagy bátorsággal tanítván az Úr Jézusnak nevében, beszél, sőt vetekedik vala a görög zsidókkal; azok pedig igyekeznek vala őt megölni.


text:
A gyülekezeteknek tehát egész Júdeában, Galileában és Samariában békességök vala; épülvén és járván az Úrnak félelmében és a Szent Léleknek vígasztalásában, sokasodnak vala.


text:
Talála pedig ott egy Éneás nevű embert, ki nyolcz esztendő óta ágyban fekszik vala, ki gutaütött vala.


text:
És monda néki Péter: Éneás, gyógyítson meg téged a Jézus Krisztus: kelj föl, vesd meg magad az ágyadat! És azonnal felkele.


text:
Joppéban pedig vala egy nőtanítvány, névszerint Tábitha, mely megmagyarázva Dorkásnak, <i>azaz zergének</i> mondatik: ez gazdag vala jó cselekedetekben és alamizsnákban, melyeket osztogatott.


text:
Lőn pedig azokban a napokban, hogy megbetegedvén, meghala: és miután megmosták őt, kiteríték a felházban.


text:
Mivelhogy pedig Lidda Joppéhoz közel vala, a tanítványok meghallván, hogy Péter ott van, küldének két férfiút ő hozzá, kérve, hogy késedelem nélkül menjen át hozzájuk.


text:
Felkelvén azért Péter, elméne azokkal. Mihelyt oda ére, felvezeték őt a felházba: és elébe állának néki az özvegyasszonyok mindnyájan sírva és mutogatva a ruhákat és öltözeteket, melyeket Dorkás csinált, míg velük együtt volt.


text:
Péter pedig mindenkit kiküldvén, <f>[14†]</f> térdre esve imádkozék; és a <i>holt</i> testhez fordulván, monda: Tábitha, kelj <f>[15†]</f> fel! Az pedig felnyitá szemeit; és meglátván Pétert, felüle.


text:
És az kezét nyújtva néki, felemelé őt; és beszólítván a szenteket és az özvegyasszonyokat, eleikbe állatá őt elevenen.


text:
Jámbor és istenfélő egész házanépével egybe, ki sok alamizsnát osztogat vala a népnek, és szüntelen könyörög vala Istennek.


text:
<i>Ez</i> látá látásban világosan, a napnak mintegy kilenczedik órája körül, hogy az Istennek angyala beméne őhozzá, és monda néki: Kornélius!


text:
Ő pedig szemeit reá függesztve és megrémülve monda: Mi az, Uram? Az pedig monda néki: A te könyörgéseid és alamizsnáid felmentek Isten elébe emlékezetnek okáért.


text:
Ő egy Simon <i>nevű</i> tímárnál van szálláson, kinek háza a tenger mellett van. Ő megmondja néked, mit kell cselekedned.


text:
A mint pedig elment az angyal, a ki Kornéliussal beszélt, szólíta kettőt az ő szolgái közül, és egy kegyes vitézt azok közül, kik rendelkezésére állnak vala.


text:
Másnap pedig, míg azok menének és közelgetének a városhoz, felméne Péter a háznak felső részére imádkozni hat óra tájban.


text:
És látá, hogy az ég megnyilt és leszálla ő hozzá valami edény, mint egy nagy lepedő, négy sarkánál fogva felkötve, és leeresztve a földre:


text:
Péter pedig monda: Semmiképen sem, Uram; mert sohasem ettem semmi közönségest, vagy <f>[1†]</f> tisztátalant.


text:
És ismét szózat <i>lőn</i> ő hozzá másodszor is: <J>A miket az Isten megtisztított, te ne mondd tisztátalanoknak.</J>


text:
A mint pedig Péter magában tünődék, mi lehet az a látás, a melyet látott, ímé az férfiak, kiket Kornélius küldött, megtudakozván a Simon házát, odaérkezének a kapuhoz,


text:
Alámenvén azért Péter a férfiakhoz, kiket Kornélius küldött ő hozzá, monda: Ímé, én vagyok, a kit kerestek: mi dolog az, a miért jöttetek?


text:
Ők pedig mondának: Kornélius százados, igaz és istenfélő férfiú, ki mellett a zsidók egész népe jó bizonyságot tesz, szent angyal által megintetett, hogy hívasson téged házához, és halljon tőled valami dolgokról.


text:
Behíván azért őket, szállására fogadá. Másnap pedig elméne Péter ő velök, és a Joppébeli atyafiak közül is némelyek együtt menének ő vele.


text:
És másnap eljutának Czézáreába. Kornélius pedig várja vala őket, egybegyűjtvén rokonait és jó barátait.


text:
És lőn, hogy a mint Péter beméne, Kornélius elébe menvén, lábaihoz borulva imádá <f>[2†]</f> <i>őt. </i>


text:
És monda nékik: Ti tudjátok, hogy tilalmas zsidó embernek más nemzetbelivel <f>[3†]</f> barátkozni, vagy hozzámenni; de nékem az Isten megmutatá, hogy senkit se mondjak közönséges, vagy tisztátalan embernek:


text:
Annak okáért ellenmondás nélkül el is jöttem, miután meghívattam. Azt kérdem azért, mi okból hivattatok engem?


text:
És Kornélius monda: Negyednaptól fogva mind ez óráig bőjtöltem, és kilencz órakor imádkozám az én házamban; és ímé egy férfiú álla meg előttem fényes ruhában,


text:
És monda: Kornélius, meghallgattatott a te imádságod, és a te alamizsnáid emlékezetbe jutottak Isten előtt.


text:
Küldj el azért Joppéba, és hívasd magadhoz Simont, ki Péternek neveztetik; ez Simon tímár házában van szálláson a tenger mellett: ő, minekutána eljő, szól néked.


text:
Azonnal azért küldöttem hozzád; és te jól tetted, hogy eljöttél. Most azért mi mindnyájan az Isten előtt állunk, hogy meghallgassuk mindazokat, a miket Isten néked parancsolt.


text:
Péter pedig megnyitván száját, monda: Bizonynyal látom, hogy nem személyválogató <f>[4†]</f> az Isten;


text:
Azt az ígét, melyet elkülde az Izráel fiainak, hirdetvén békességet <f>[6†]</f> a Jézus Krisztus által (ő mindeneknek Ura).


text:
Ti ismeritek azt a dolgot, mely lőn az egész Júdeában, Galileától kezdve, az után a keresztség után, melyet János prédikált,


text:
A názáreti Jézust, <f>[7†]</f> mint kené fel őt az Isten Szent Lélekkel és hatalommal, ki széjjeljárt jót tévén és meggyógyítván mindeneket, kik az ördög hatalma alatt voltak; mert az Isten vala ő vele.


text:
És mi vagyunk bizonyságai mindazoknak, a miket mind a zsidóknak tartományában, mind Jeruzsálemben cselekedett; a kit megölének, fára feszítvén.


text:
Nem az egész népnek, hanem az Istentől eleve választott bizonyságoknak, nékünk, kik együtt ettünk és együtt ittunk ő vele, <f>[9†]</f> minekutána feltámadott halottaiból.


text:
És megparancsolta nékünk, hogy hirdessük a népnek, és <f>[10†]</f> tegyünk bizonyságot, hogy ő az Istentől rendelt bírája <f>[11†]</f> élőknek és holtaknak.


text:
Erről a próféták mind bizonyságot tesznek, hogy bűneinek bocsánatját veszi az ő neve által mindenki, a ki hiszen ő benne.


text:
Mikor még szólá Péter ez ígéket, leszálla a Szent Lélek mindazokra, a kik hallgatják vala e beszédet.


text:
És elálmélkodának a zsidóságból való hívek, mindazok, a kik Péterrel együtt mentek, hogy a pogányokra <f>[12†]</f> is kitöltetett a Szent Lélek ajándéka.


text:
Mert hallják vala, hogy ők nyelveken szólnak <f>[13†]</f> és magasztalják az Istent. Akkor felele Péter:


text:
Vajjon eltilthatja-é <f>[14†]</f> valaki a vizet, hogy ezek meg ne keresztelkedjenek, kik vették a Szent Lelket <f>[15†]</f> miképen mi is?


text:
És parancsolá, hogy keresztelkedjenek meg az Úrnak nevében. <f>[16†]</f> Akkor kérék őt, hogy maradjon náluk néhány napig.


text:
<pb/>Meghallák azonban az apostolok és a Júdeában levő atyafiak, hogy a pogányok is bevették az Istennek beszédét.


text:
Én Joppé városában imádkozám; és láték elragadtatásban egy <f>[1†]</f> látást, valami alászálló edényt, mint egy nagy lepedőt, négy sarkánál fogva leeresztve az égből; és egészen hozzám szálla:


text:
Melyre szememet rávetve megnézém, és látám a földi négylábú állatokat, a vadakat és a csúszómászókat és az égi madarakat.


text:
Mondék azonban: Semmiképen sem, Uram; mert soha semmi közönséges vagy tisztátalan nem ment be az én számba.


text:
Felele pedig nékem a szózat másodszor az égből: <J>A miket az Isten megtisztított, te ne mondd tisztátalanoknak.</J>


text:
És ímé, azonnal három férfiú érkezék a <f>[2†]</f> házhoz, melyben valék, kik Czézáreából küldettek én hozzám.


text:
Mondá pedig nékem a Lélek, hogy menjek el velök minden kételkedés nélkül. Eljöve pedig velem ez a hat atyafi is; és bemenénk annak az embernek a házába:


text:
És elbeszélé nékünk, mimódon látta, <f>[3†]</f> a mint az angyal megálla az ő házában és ezt mondá néki: Küldj embereket Joppéba, és hívasd magadhoz Simont, ki Péternek neveztetik;


text:
Mikor pedig én elkezdtem szólni, leszálla a Szent Lélek ő reájok, <f>[4†]</f> miképen mi reánk is kezdetben.


text:
Megemlékezém pedig az Úrnak ama <f>[5†]</f> mondásáról, a mint mondá: <J>János ugyan vízzel keresztelt, ti azonban Szent Lélekkel fogtok megkereszteltetni.</J>


text:
Ha tehát az Isten hasonló ajándékát adta nékik, mint nékünk is, kik hittünk az <f>[6†]</f> Úr Jézus Krisztusban, kicsoda voltam én, hogy az Istent eltilthattam volna?


text:
Ezeknek hallatára aztán megnyugovának, és dicsőíték az Istent, mondván: Eszerint hát a <f>[7†]</f> pogányoknak is adott az Isten megtérést az életre!


text:
<pb/>Azok tehát, a kik eloszlottak az üldözés miatt, mely Istvánért <f>[8†]</f> támadott, eljutának Fenicziáig, Cziprusig és Antiókhiáig, senkinek nem prédikálván az ígét, hanem csak a zsidóknak.


text:
Voltak azonban közöttük némely cziprusi és czirénei férfiak, kik mikor Antiókhiába bementek, szólának a görögöknek, hirdetve az Úr Jézust.


text:
Elhatott pedig a hír ő felőlük a jeruzsálemi gyülekezet fülébe; <f>[9†]</f> és kiküldék Barnabást, hogy menjen el egész Antiókhiáig.


text:
Ki mikor oda jutott és látta az Isten kegyelmét, örvendeze; és inté mindnyájukat, hogy állhatatos szívvel maradjanak meg az <f>[10†]</f> Úrban.


text:
Mert jámbor és Szent Lélekkel és hittel teljes férfiú vala ő. És nagy sokaság csatlakozék az <f>[11†]</f> Úrhoz.


text:
Elméne pedig Barnabás <f>[12†]</f> Tárzusba, hogy felkeresse Saulust, és rátalálván, elvivé őt Antiókhiába.


text:
És lőn, hogy ők egy egész esztendeig forgolódtak a gyülekezetben, és tanítottak nagy sokaságot; és a tanítványokat először Antiókhiában nevezték <f>[13†]</f> keresztyéneknek.


text:
Felkelvén pedig egy azok közül, névszerint Agabus, <f>[14†]</f> megjelenté a Lélek által, hogy az egész föld kerekségén nagy éhség lesz; a mely meg is lőn Klaudius császár idejében.


text:
A tanítványok pedig elhatározták, hogy a szerint, a mint kinek-kinek közöttük módjában áll, küldenek valamit segítségül a Júdeában lakozó atyafiaknak:


text:
A mit meg is cselekedének, elküldvén a vénekhez <f>[15†]</f> Barnabás és Saulus keze <f>[16†]</f> által.


text:
<pb/>Abban az időben pedig Heródes király elkezde kegyetlenkedni némelyekkel, a gyülekezetből valók közül.


text:
És látván, hogy ez tetszik a zsidóknak, föltette magában, hogy elfogatja Pétert is. (Valának pedig a kovásztalan kenyerek <f>[1†]</f> napjai.)


text:
Kit el is fogatván, tömlöczbe veté, átadván négy négyes katonai szakasznak, hogy őrizzék őt; husvét után akarván őt a nép elé vezettetni.


text:
Mikor pedig Heródes őt elő akará vezettetni, azon az éjszakán aluszik vala Péter két vitéz között, megkötözve két lánczczal; és őrök őrizék az ajtó előtt a tömlöczöt.


text:
És ímé az Úrnak angyala <f>[2†]</f> eljöve, és világosság fénylék a tömlöczben: és meglökvén Péter oldalát, felkölté őt, mondván: Kelj föl hamar! És leesének a lánczok kezeiről.


text:
És monda néki az angyal: Övezd fel magadat, és kösd fel saruidat. És úgy cselekedék. És monda néki: Vedd rád felsőruhádat és kövess engem!


text:
És kimenvén, követé őt; és nem tudta, hogy valóság az, a mi történik az angyal által, hanem azt hitte, hogy látást lát.


text:
Mikor pedig általmentek az első őrsön és a másodikon, jutának a vaskapuhoz, mely a városba visz; mely magától megnyílék előttük: és kimenvén, egy utczán előremenének; és azonnal eltávozék az angyal ő tőle.


text:
És Péter magához térve monda: Most tudom igazán, hogy az Úr elbocsátotta az ő angyalát, <f>[3†]</f> és megszabadított engem Heródes kezéből és a zsidók népének egész várakozásától.


text:
És miután ezt megértette, elméne Máriának, a János anyjának házához, ki Márknak <f>[4†]</f> neveztetik; hol sokan valának egybegyűlve és könyörögnek vala.


text:
És mikor Péter zörgetett a tornácz ajtaján, egy Rhodé nevű szolgálóleány méne oda, hogy hallgatózzék:


text:
És megismervén a Péter szavát, örömében nem nyitá meg a kaput, hanem befutván, hírül adá, hogy Péter áll a kapu előtt.


text:
Azok pedig mondának néki: Elment az eszed. Ő azonban erősíté, hogy úgy van. Azok pedig mondának: Az ő angyala az.


text:
Miután pedig kezével hallgatást intett nékik, elbeszélé nékik, mimódon hozta ki őt az Úr a tömlöczből. És monda: Adjátok tudtára ezeket Jakabnak <f>[5†]</f> és az atyafiaknak. És kimenvén elméne más helyre.


text:
<pb/>Mikor pedig megvirradt, nem csekély háborúság támada a vitézek között, mi történt hát Péterrel.


text:
Heródes pedig mikor előkérte őt és nem találta, kivallatván az őröket, parancsolá, hogy kivégeztessenek. És lemenvén Júdeából Czézáreába, <i>ott</i> időzött.


text:
Heródes pedig ellenséges indulattal vala a tirusiak és sidoniak iránt; de azok egyakarattal eljövének ő hozzá, és Blástust, a király kamarását megnyervén, békességet kérének, mivelhogy az ő tartományuk a királyéból <f>[6†]</f> élelmeztetik vala.


text:
Egy kitűzött napon pedig Heródes királyi ruhájába felöltözve és székibe ülve nyilvánosan szóla hozzájuk.


text:
És azonnal megveré őt az Úrnak angyala, <f>[7†]</f> azért, hogy nem az Istennek adá a dicsőséget; <f>[8†]</f> és a férgektől megemésztetvén, meghala.


text:
Barnabás és Saulus pedig visszatérének Jeruzsálemből, betöltvén szolgálatukat, <f>[10†]</f> maguk mellé véve Jánost is, kinek mellékneve Márk vala.


text:
<pb/>Valának pedig Antiókhiában az <i>ott</i> levő gyülekezetben némely próféták és tanítók: Barnabás és Simeon, ki hivattatik vala Nigernek, és a Czirénei Luczius és Manaen, ki Heródessel, a negyedes fejedelemmel együtt neveltetett vala, és Saulus.


text:
Mikor azért azok szolgálának az Úrnak és bőjtölének, monda a Szent Lélek: Válaszszátok el nékem Barnabást és Saulust <f>[1†]</f> a munkára, a melyre én őket elhívtam.


text:
Akkor, miután bőjtöltek és imádkoztak, és kezeiket reájok vetették, elbocsáták <f>[2†]</f> <i>őket. </i>


text:
Ők annakokáért, miután kibocsáttattak a Szent Lélektől, lemenének Szeleucziába; és onnét elevezének Cziprusba.


text:
És mikor Salamisba jutottak, hirdeték az Isten beszédét a zsidóknak zsinagógáiban: és János <f>[3†]</f> is velük vala, mint segítőtárs.


text:
És eljárván a szigetet mind Páfusig, találkozának egy ördöngős <f>[4†]</f> hamispróféta zsidóra, kinek neve <i>vala</i> Barjézus;


text:
Ki Sergius Paulus tiszttartóval, ez okos emberrel vala. Ez magához hivatván Barnabást és Saulust, kíváná hallani az Isten beszédét.


text:
Elimás, az ördöngős azonban (mert így magyaráztatik az ő neve) ellenkezik vala velök, igyekezvén a tiszttartót elfordítani a hittől.


text:
Monda: Ó minden álnoksággal és minden gonoszsággal teljes ördögfi, minden igazságnak ellensége, nem szűnöl-é meg az Úrnak igaz útait elfordítani?


text:
Most azért ímé az Úrnak keze van ellened, és vak leszel és nem látod a napot egy ideig. És azonnal homály és sötétség szálla reá; és kerengve keres vala vezetőket.


text:
<pb/>Elhajózván pedig Páfusból Pál és kisérői, Pergába, Pámfiliának városába menének. János azonban elválván tőlük, megtére Jeruzsálembe.


text:
Ők pedig Pergából tovább menve, eljutának Antiókhiába, Pisidiának <i>városába,</i> és bemenvén szombatnapon a zsinagógába; leülének.


text:
És a törvénynek és a prófétáknak felolvasása <f>[5†]</f> után küldének a zsinagógának előljárói ő hozzájok, mondván: Atyánkfiai, férfiak, ha van valami intőbeszédetek a néphez, szóljatok.


text:
Pál azért felkelvén és kezével intvén, monda: Izráelnek férfiai, és ti, kik félitek az Istent, halljátok meg.


text:
Ennek a népnek, Izráelnek Istene kiválasztotta a mi atyáinkat, és e népet fölemelte, <f>[6†]</f> mikor Égyiptomnak földében jövevények valának, és onnét kihozá őket <f>[7†]</f> hatalmas karja által.


text:
És minekutána eltörölt hét népet <f>[9†]</f> a Kanaán földén, azoknak földöket sorsvetés által elosztá <f>[10†]</f> nékik.


text:
Annakutána pedig királyt <f>[12†]</f> kérének maguknak, és adá nékik az Isten <f>[13†]</f> Sault, a Kis fiát, a Benjamin nemzetségéből való férfiút negyven esztendeig.


text:
És mikor őt elveté, támasztá nékik Dávidot királyul; kiről bizonyságot is tőn és <f>[14†]</f> monda: Találtam szívem szerint való férfiút, Dávidot, a Jesse fiát, ki minden akaratomat véghez viszi.


text:
Ennek magvából <f>[15†]</f> támasztott Isten, ígérete szerint, Izráelnek <f>[16†]</f> szabadítót, Jézust;


text:
Minekutána előbb János <f>[17†]</f> az ő eljövetele előtt a megtérésnek keresztségét prédikálta Izráel egész népének.


text:
És mikor be akará végezni János az ő tisztét, monda: Kinek gondoltok engem? Nem én <f>[18†]</f> vagyok <i>az</i>, hanem ímé én utánam jő, kinek nem vagyok méltó megoldani lábainak saruját.


text:
Atyámfiai, férfiak, Ábrahám nemzetének fiai, és kik ti köztetek félik az Istent, ez idvességnek <f>[19†]</f> beszéde néktek küldetett.


text:
Mert a kik lakoznak Jeruzsálemben és azoknak fejei, mivelhogy őt fel nem ismerék, a <f>[20†]</f> prófétáknak szavait is, melyeket minden szombaton felolvasnak, ítéletükkel betöltötték.


text:
És ő megjelent <f>[22†]</f> több napon át azoknak, kik együtt jöttek fel ő vele Galileából Jeruzsálembe, kik néki bizonyságai <f>[23†]</f> a nép előtt.


text:
És mi hirdetjük néktek az atyáknak tett ígéretet, hogy azt az Isten betöltötte nékünk, az ő fiaiknak <f>[24†]</f> feltámasztván Jézust:


text:
Hogy pedig feltámasztotta őt halottaiból, úgy hogy nem is fog többé az enyészetbe visszatérni, <f>[26†]</f> azt így mondotta: Néktek adom a Dávid biztos <f>[27†]</f> szent <i>javait. </i>


text:
Mert Dávid, minekutána a saját idejében szolgált az Isten akaratának, elaludt, és helyhezteték az ő atyáihoz, és rothadást <f>[29†]</f> látott.


text:
Azért legyen néktek tudtotokra, atyámfiai, férfiak, hogy ez által hirdettetik néktek a <f>[30†]</f> bűnöknek bocsánata:


text:
És mindenekből, a mikből a Mózes törvénye által meg nem igazíttathattatok, ez által mindenki, a ki hisz, megigazul.


text:
Lássátok meg, ti megvetők, és csodálkozzatok és semmisüljetek meg; mert én <i>oly</i> dolgot cselekszem a ti időtökben, <i>oly</i> dolgot, melyet nem hinnétek, ha valaki elmondaná néktek.


text:
Mikor pedig kimentek a zsidók zsinagógájából, kérék a pogányok, hogy a következő szombaton prédikálják nékik ezen beszédeket.


text:
Mikor pedig eloszlott a gyülekezet, sokan a zsidók közül és az istenfélő prozelitusok <f>[32†]</f> közül követék Pált és Barnabást; a kik szólván hozzájuk, biztaták őket, hogy maradjanak meg az Isten <f>[33†]</f> kegyelmében.


text:
Mikor pedig látták a zsidók a sokaságot, betelének irigységgel, és ellene mondának azoknak, miket Pál mond vala, ellenkezve és káromlást szólva.


text:
Akkor Pál és Barnabás nagy bátorsággal szólva mondának: Szükséges volt, hogy először néktek <f>[34†]</f> hirdettessék az Isten ígéje; de mivelhogy ti megvetitek azt, és nem tartjátok méltóknak magatokat az örök életre, ímé a pogányokhoz <f>[35†]</f> fordulunk.


text:
Mert így <f>[36†]</f> parancsolta nékünk az Úr: Rendeltelek téged világosságul a pogányoknak, hogy légy üdvösségükre a földnek széléig.


text:
A pogányok pedig ezeket hallván, örvendezének, és magasztalják vala az Úrnak ígéjét; és a kik csak örök életre választattak vala, <f>[37†]</f> hivének.


text:
A zsidók azonban felindíták az istenfélő és tisztességbeli asszonyokat és a városnak eleit, és üldözést támasztának Pál és Barnabás ellen, és kiűzék őket határukból.


text:
<pb/>Lőn pedig Ikóniumban, hogy ők együtt menének be a zsidók zsinagógájába, és prédikálának, úgyannyira, hogy mind zsidóknak, mind görögöknek nagy sokasága lőn hívővé.


text:
A kik azonban a zsidók közül nem hivének, felindíták és megharagíták a pogányoknak lelkét az atyafiak ellen.


text:
Azért sok időt töltöttek <i>ott</i>, bátran prédikálva az Úrban, ki bizonyságot tesz <f>[1†]</f> vala az ő kegyelmének beszéde mellett, és adja vala, hogy jelek és csodák történjenek az ő kezeik által.


text:
De a városnak sokasága meghasonlék; és némelyek a zsidók mellett, mások pedig az apostolok mellett valának.


text:
És mikor a pogányok és zsidók az ő főembereikkel egybe támadást indítának, hogy bosszúsággal illessék és megkövezzék őket,


text:
És Listrában ül vala egy lábaival tehetetlen ember, ki az ő anyjának méhétől fogva sánta <f>[2†]</f> volt, és soha nem járt.


text:
A sokaság pedig mikor látta, a mit Pál cselekedett, felkiálta, likaóniai nyelven mondván: Az istenek jöttek le mihozzánk emberi ábrázatban!


text:
Jupiter papja pedig, a kinek <i>temploma</i> az ő városuk előtt vala, felkoszorúzott bikákat hajtva a kapukhoz, a sokasággal együtt áldozni akar vala.


text:
Mikor azonban <i>ezt</i> meghallották az apostolok, Barnabás és Pál, köntösüket megszaggatván, a sokaság közé futamodának, kiáltván


text:
És <i>ezt</i> mondván: Férfiak, miért mívelitek ezeket? Mi is hozzátok hasonló természetű emberek vagyunk, és <f>[4†]</f> azt az örvendetes izenetet hirdetjük néktek, hogy e hiábavalóktól az élő Istenhez <f>[5†]</f> térjetek, ki teremtette a mennyet, a földet, a tengert és minden azokban <f>[6†]</f> valókat:


text:
Jóllehet nem hagyta magát tanúbizonyság <f>[8†]</f> nélkül, mert jóltevőnk volt, adván mennyből esőket és termő időket nékünk, és betöltvén eledellel és örömmel a mi szívünket.


text:
Jövének azonban Antiókhiából és Ikóniumból zsidók, és a sokaságot eláltatván, megkövezék <f>[9†]</f> Pált, és kivonszolák a városból, azt gondolván, hogy meghalt.


text:
De mikor körülvették őt a tanítványok, felkelvén, beméne a városba; és másnap Barnabással elméne Derbébe.


text:
És miután hirdették az evangyéliomot annak a városnak, és sokakat tanítványokká tettek, megtérének Listrába, Ikoniumba és Antiókhiába.


text:
Erősítve a tanítványok lelkét, intvén, hogy maradjanak meg <f>[10†]</f> a hitben, és hogy sok háborúságon által kell <f>[11†]</f> nékünk az Isten országába bemennünk.


text:
Miután pedig választottak nékik gyülekezetenként véneket, <f>[12†]</f> imádkozván bőjtölésekkel <f>[13†]</f> egybe, ajánlák őket az Úrnak, kiben hittek vala.


text:
És onnét elhajózának Antiókhiába, a honnét az Isten kegyelmére bízták volt őket arra a munkára, melyet elvégeztek.


text:
Mikor pedig megérkeztek és a gyülekezetet egybehívták, elbeszélék, mily nagy dolgokat cselekedett az Isten ő velök, és hogy a pogányoknak kaput nyitott a hitre.


text:
<pb/>Némelyek <f>[1†]</f> pedig, kik Júdeából jöttek alá, így tanítják vala az atyafiakat: Ha körül nem metélkedtek Mózes rendtartása <f>[2†]</f> szerint, nem idvezülhettek.


text:
Mikor azért Pálnak és Barnabásnak nagy háborúsága és vetekedése lőn azok ellen, azt végezék, hogy Pál és Barnabás és némely mások ő közülök menjenek fel <f>[3†]</f> az apostolokhoz és a vénekhez Jeruzsálembe e kérdés ügyében.


text:
Ők tehát kikísértetvén a gyülekezettől, általmentek Fenicián és Samárián, elbeszélve a pogányok megtérését; és nagy örömet szerzének az összes <f>[4†]</f> atyafiaknak.


text:
Mikor pedig megérkeztek Jeruzsálembe, a gyülekezet és az apostolok és a vének fogadák őket, és <i>ők</i> elbeszélék, mily nagy dolgokat cselekedék az Isten ő <f>[5†]</f> velök.


text:
Előállának azonban némely hivők a farizeusok szerzetéből valók közül, mondván, hogy körül kell metélni őket, és megparancsolni, hogy a Mózes törvényét megtartsák.


text:
És mikor nagy vetekedés támadt, felkelvén Péter, monda nékik: Atyámfiai, férfiak, ti tudjátok, hogy az Isten régebbi idő óta kiválasztott <i>engem</i> mi közülünk, hogy a pogányok az <f>[6†]</f> én számból hallják az evangyéliomnak beszédét, és higyjenek.


text:
És a szíveket ismerő Isten bizonyságot tett mellettük, mert adta nékik a Szent Lelket, <f>[7†]</f> miként nékünk is;


text:
Most azért mit kísértitek az Istent, hogy a tanítványok nyakába oly igát tegyetek, melyet sem a mi atyáink, sem mi el <f>[8†]</f> nem hordozhattunk?


text:
Sőt inkább az Úr Jézus Krisztus kegyelme <f>[9†]</f> által hiszszük, hogy megtartatunk, miképen azok is.


text:
Elhallgatott azért az egész sokaság; és hallgatják vala Barnabást és Pált, a mint elbeszélék, mennyi jelt és csudát tett az Isten ő általok a pogányok <f>[10†]</f> között.


text:
Miután pedig ők elhallgattak, felele Jakab, <f>[11†]</f> mondván: Atyámfiai, férfiak, hallgassatok meg engem!


text:
Simeon elbeszélé, mimódon gondoskodott először az Isten, hogy a pogányok közül vegyen népet az ő nevének,


text:
Ezek után megtérek és felépítem a Dávidnak leomlott sátorát; és annak omladékait helyreállítom, és ismét felállatom azt:


text:
Hogy megkeresse az embereknek többi része az Urat, és a pogányok mindnyájan, a kik az én nevemről neveztetnek. Ezt mondja az Úr, ki mindezeket megcselekszi.


text:
Azokáért én azt mondom, hogy nem kell háborgatni azokat, kik a pogányok közül térnek meg az Istenhez;


text:
Hanem írjuk meg nékik, hogy tartózkodjanak a bálványok fertelmességeitől, <f>[13†]</f> a paráznaságtól, a <f>[14†]</f> fúlvaholt állattól <f>[15†]</f> és a <f>[16†]</f> vértől.


text:
Mert Mózesnek régi nemzedékek óta városonként megvannak a hirdetői, mivelhogy a zsinagógákban minden szombaton olvassák.


text:
Akkor tetszék az apostoloknak és a véneknek az egész gyülekezettel egybe, hogy férfiakat válaszszanak ki magok közül és elküldjék Antiókhiába Pállal és Barnabással, Júdást, kinek mellékneve Barsabás, és Silást, kik az atyafiak között főemberek valának.


text:
Megírván azok keze által ezeket: Az apostolok, a vének, és az atyafiak az Antiókhiában, Siriában és Czilicziában levő, <f>[17†]</f> a pogányok közül való atyafiaknak üdvözletüket!


text:
Mivelhogy meghallottuk, hogy némelyek mi közülünk kimenvén, megháborítottak titeket beszédeikkel, feldúlva a ti lelketeket, azt mondván, hogy körülmetélkedjetek és a törvényt megtartsátok; kiknek mi parancsot nem adtunk:


text:
Tetszék nékünk, miután egyértelemre jutottunk, hogy férfiakat válaszszunk ki és elküldjük ti hozzátok a mi szeretteinkkel, Barnabással és Pállal,


text:
Mert tetszék a Szent Léleknek és nékünk, hogy semmi több teher ne vettessék ti reátok ezeken a szükséges dolgokon kívül,


text:
Hogy tartózkodjatok a bálványoknak áldozott dolgoktól, a vértől, a fúlvaholt állattól, és a paráznaságtól; melyektől ha megóvjátok magatokat, jól lesz dolgotok. Legyetek egészségben!


text:
Azok annakokáért elbocsáttatván, elmenének Antiókhiába; és egybegyűjtvén a sokaságot, átadák a levelet.


text:
Pál és Barnabás is Antiókhiában időzének, tanítva és prédikálva másokkal is többekkel az Úrnak ígéjét.


text:
<pb/>Egynéhány nap mulva pedig monda Pál Barnabásnak: Visszatérve most, látogassuk meg a mi atyánkfiait minden városban, melyben hírdettük az Úrnak ígéjét, hogyan vannak.


text:
Pál azonban azt tartá méltónak, hogy a ki elszakadt tőlük <f>[19†]</f> Pamfiliától fogva, és nem ment velök a munkára, ne vegyék maguk mellé azt.


text:
Meghasonlás támada azért, úgyhogy elszakadának egymástól, és Barnabás maga mellé véve Márkot, elhajózék Cziprusba;


text:
<pb/>Juta pedig Derbébe és Listrába: És ímé vala ott egy Timótheus nevű tanítvány, egy hívő zsidó <f>[1†]</f> asszonynak, de görög atyának fia;


text:
Ezt Pál magával akará vinni; és vévén, körülmetélé őt a zsidókért, kik azokon a helyeken valának: mert ismerték mindnyájan az ő atyját, hogy görög volt.


text:
És a mint általmentek a városokon, meghagyák nékik, hogy tartsák meg a rendeléseket, melyeket végeztek a Jeruzsálemben levő apostolok és vének.


text:
Eljárván pedig Frigiát és <f>[2†]</f> Galácia tartományát, mivelhogy eltiltatának a Szent Lélektől, hogy az ígét Ázsiában hirdessék,


text:
És azon az éjszakán látás jelenék meg Pálnak: egy macedón férfiú állt <i>előtte,</i> kérve őt és ezt mondva: Jer által Macedóniába, és légy segítségül nékünk!


text:
Mihelyt pedig a látást látta, azonnal igyekezénk elmenni Macedóniába, megértvén, hogy oda hívott minket az Úr, hogy azoknak prédikáljuk az evangyéliomot.


text:
Onnét pedig Filippibe, mely Macedónia azon részének első gyarmatvárosa. És ebben a városban töltöttünk néhány napot.


text:
<pb/>És szombatnapon kimenénk a városon kívül egy folyóvíz mellé, hol az imádkozás szokott lenni; és leülvén, beszélgeténk az egybegyűlt asszonyokkal.


text:
És egy Lidia nevű, Thiatira városbeli bíborárús asszony, ki féli vala az Istent, hallgata <i>reánk. </i> Ennek az Úr megnyitá szívét, hogy figyelmezzen azokra, a miket Pál mond vala.


text:
Mikor pedig megkeresztelkedék mind házanépével egybe, kére minket, mondván: Ha az Úr hívének ítéltetek engem, jertek az én házamhoz, <f>[3†]</f> és maradjatok <i>ott. </i> És unszola minket.


text:
Lőn pedig, hogy mikor mentünk a könyörgésre, egy szolgálóleányka jöve előnkbe, kiben jövendőmondásnak lelke vala, <f>[4†]</f> ki az ő urainak nagy hasznot hajta jövendőmondásával.


text:
Ez követvén Pált és minket, kiált vala, <f>[5†]</f> mondván: Ezek az emberek a magasságos Istennek szolgái, kik néktek az idvességnek útját hirdetik.


text:
Ezt pedig több napon át mívelte. Pál azonban megbosszankodván, és hátrafordulván, mondá a léleknek: Parancsolom néked a Jézus <f>[6†]</f> Krisztus nevében, hogy menj ki belőle. És kiméne abban az órában.


text:
Látván pedig annak az urai, hogy keresetüknek a reménysége elveszett, megfogva Pált és Silást, vonák a piaczra a hatóságok elé.


text:
És odavezetvén őket a bírákhoz, mondának: Ezek az emberek zsidó létükre megháborítják a mi városunkat,


text:
És olyan szertartásokat hirdetnek, melyeket nem szabad nékünk bevennünk, sem cselekednünk, mivelhogy rómaiak vagyunk.


text:
És <i>velök</i> egyben feltámada a sokaság ő ellenök. A bírák pedig letépetvén ruháikat, megvesszőzteték <i>őket. </i>


text:
És miután sok <f>[7†]</f> ütést mértek rájok, tömlöczbe veték <i>őket,</i> megparancsolva a tömlöcztartónak, hogy gondosan őrizze őket.


text:
Éjféltájban pedig Pál és Silás imádkozván, énekkel dicsőíték az Istent. A foglyok pedig hallgatják vala őket.


text:
És hirtelen nagy földindulás lőn, úgyannyira, hogy megrendülének a tömlöcz fundamentomai; és azonnal megnyílának <f>[8†]</f> az ajtók mind, és mindnyájoknak a bilincsei feloldódnak.


text:
Fölserkenvén pedig a tömlöcztartó, és látván, hogy nyitva vannak a tömlöcznek ajtai, kivonva fegyverét, meg akará magát ölni, azt gondolván, hogy elszöktek a foglyok.


text:
Pál azonban nagy fenszóval kiáltá, mondván: Semmi kárt ne tégy magadban; mert mindnyájan itt vagyunk!


text:
És az magához vévén őket az éjszakának azon órájában, megmosá az ütésektől; és megkeresztelkedék azonnal ő és az övéi mindnyájan.


text:
És bevivén őket házába, asztalt teríte nékik, és egész háznépével egyben örvendeze, hogy hitt az Istennek.


text:
A tömlöcztartó pedig tudtára adá e szavakat Pálnak: A bírák ide küldöttek, hogy bocsássalak el titeket: most azért kimenvén, menjetek el békességgel!


text:
Pál pedig monda nékik: Megvesszőztek minket nyilvánosan, ítélet nélkül, holott római <f>[10†]</f> emberek vagyunk, és tömlöczbe vetettek: és most alattomban akarnak bennünket kiküldeni? Nem úgy; hanem jőjjenek ők maguk és vezessenek ki minket.


text:
A poroszlók pedig megmondák a bíráknak e beszédeket; és azok megfélemlének, mikor meghallották, hogy rómaiak,


text:
Kijövén pedig a tömlöczből, bemenének Lidiához; és mikor látták az atyafiakat, vígasztalák őket, és eltávozának.


text:
<pb/>Miután pedig általmentek Ámfipolison és Apollónián, Thessalonikába <f>[1†]</f> érkeztek, a hol volt a zsidóknak zsinagógájok.


text:
Pál pedig, a mint szokása vala, beméne hozzájok, és három szombaton át vetekedék velök az írásokból,


text:
Megmagyarázva és kimutatva, hogy a Krisztusnak szükség <f>[2†]</f> volt szenvedni és feltámadni a halálból; és hogy ez a Jézus a Krisztus, <f>[3†]</f> a kit én hirdetek néktek.


text:
És némelyek azok közül hivének és csatlakozának Pálhoz és Siláshoz; úgyszintén az istenfélő görögök <f>[4†]</f> közül nagy sokaság, és az előkelő asszonyok közül nem kevesen.


text:
De a zsidók, <f>[5†]</f> kik nem hisznek vala, írigységtől felindíttatván, és magok mellé vévén a piaczi népségből némely gonosz férfiakat, és csődületet támasztván, felháboríták a várost; és a Jáson házát megostromolván, igyekeztek őket kihozni a nép közé.


text:
Mikor pedig őket nem találák, Jásont és némely atyafiakat vonszolák a város előljárói elé, kiáltozva, hogy ezek az országháborítók itt is megjelentek;


text:
Kiket Jáson házába fogadott: pedig ezek mindnyájan a császár parancsolatai ellen cselekesznek, mivelhogy mást tartanak királynak, <f>[6†]</f> Jézust.


text:
<pb/>Az atyafiak pedig azonnal, azon éjszakán <f>[7†]</f> elküldék Pált Silással egyetemben Béreába; kik mikor odamentek, elmenének a zsidóknak zsinagógájába.


text:
Ezek pedig nemesb lelkűek valának a Thessalonikabelieknél, úgymint kik bevevék az ígét teljes készséggel, naponként tudakozva az írásokat, <f>[8†]</f> ha úgy vannak-é ezek.


text:
Sokan hivének azért ő közülök; sőt az előkelő görög asszonyok és férfiak közül is nem <f>[9†]</f> kevesen.


text:
Mikor azonban tudtokra esett a Thessalonikából való zsidóknak, hogy Béreában is prédikálta Pál az Istennek ígéjét, elmenének, és a sokaságot ott is felháboríták.


text:
De akkor mindjárt kibocsáták az atyafiak Pált, hogy utazzék a tenger felé; Silás és Timótheus azonban ott maradának.


text:
A kik pedig elkísérték Pált, elvivék őt egész Athénig; és parancsát vévén Siláshoz és Timótheushoz, hogy minél hamarább menjenek ő <f>[10†]</f> hozzá, elmenének.


text:
<pb/>Athénben pedig, mikor azokat várá Pál, lelke háborog vala ő benne, látván, hogy a város bálványokkal <f>[11†]</f> van tele.


text:
Vetekedik vala azért a zsinagógában a zsidókkal és az istenfélő emberekkel, és a piaczon mindennap azokkal, a kiket előtalált.


text:
Némelyek pedig az epikureus és stoikus filozófusok közül összeakadtak ő vele. És némelyek mondának: Mit akarhat ez a csacsogó mondani? Mások meg: Idegen istenségek hirdetőjének látszik. Mivelhogy a Jézust és a feltámadást hirdeti vala nékik.


text:
És megragadván őt, az Areopágusra vivék, ezt mondván: Vajjon megérthetjük-é mi az az új tudomány, melyet te hirdetsz?


text:
Az athéniek pedig mindnyájan és az ott lakó jövevények semmi másban nem valának foglalatosok, mint valami újságnak beszélésében és hallgatásában.


text:
Előállván pedig Pál az Areopágusnak közepette, monda: Athéni férfiak, minden tekintetben nagyon istenfélőknek látlak titeket.


text:
Mert mikor bejárám és szemlélém a ti szentélyeiteket, találkozám egy oltárral is, melyre ez vala ráírva: Ismeretlen Istennek. A kit azért ti nem ismerve tiszteltek, azt hirdetem én néktek.


text:
Az Isten, a ki teremtette a világot és mindazt, a mi abban <f>[12†]</f> van, mivelhogy ő mennynek és földnek ura, kézzel csinált templomokban <f>[13†]</f> nem lakik.


text:
Sem embereknek kezeitől nem tiszteltetik, mintha valami nélkül szűkölködnék, <f>[14†]</f> holott ő ád mindeneknek életet, leheletet és <f>[15†]</f> mindent;


text:
És az egész emberi nemzetséget egy vérből <f>[16†]</f> teremtette, hogy lakozzanak a földnek egész színén, meghatározván eleve rendelt idejöket és <f>[17†]</f> lakásuknak határait;


text:
Hogy keressék az Urat, ha talán kitapogathatnák őt és <f>[18†]</f> megtalálhatnák, jóllehet bizony nincs messze egyikőnktől sem:


text:
Mert ő benne <f>[19†]</f> élünk, mozgunk és vagyunk; miképen a költőitek közül is mondották némelyek: Mert az ő nemzetsége is vagyunk.


text:
Mivelhogy azért az Istennek nemzetsége vagyunk, nem kell azt gondolnunk, hogy aranyhoz, vagy ezüsthöz, vagy kőhöz, emberi mesterség és kitalálás faragványához <f>[20†]</f> hasonlatos az istenség.


text:
E tudatlanságnak idejét azért elnézvén <f>[21†]</f> az Isten, mostan parancsolja az embereknek, mindenkinek mindenütt, hogy <f>[22†]</f> megtérjenek:


text:
Mivelhogy rendelt egy napot, melyen megítéli majd a föld kerekségét igazságban egy férfiú által, <f>[23†]</f> kit arra rendelt; bizonyságot tévén mindenkinek, az által, hogy feltámasztá őt <f>[24†]</f> halottaiból.


text:
Mikor pedig a halottak feltámadásáról hallottak, némelyek gúnyolódtak; mások pedig mondának: Majd még meghallgatunk téged e felől.


text:
Némely férfiak azonban csatlakozván ő hozzá, hivének; ezek között az areopágita Dienes is, és egy Damaris nevű asszony, és mások ő velök.


text:
És mikor egy <f>[1†]</f> Akvila nevű, pontusi származású zsidóra talált, ki nem régen jött Itáliából, és feleségére Prisczillára (mivelhogy Klaudius megparancsolta vala, hogy a zsidók mind távozzanak Rómából): hozzájuk csatlakozék.


text:
És mivelhogy azonféle míves vala, náluk marada és dolgozik <f>[2†]</f> vala. Mesterségökre nézve ugyanis sátorcsinálók valának.


text:
Vetekedék pedig minden szombaton a zsinagógában, és igyekezék mind zsidókat, mind görögöket meggyőzni.


text:
Mikor pedig megérkeztek Maczedóniából <f>[3†]</f> Silás és Timótheus, szorongatá a lélek Pált, és bizonyságot tőn a zsidóknak, hogy Jézus a Krisztus.


text:
Mikor pedig azok ellenszegülének és káromlásokat szólának, ruháit megrázva <f>[4†]</f> monda nékik: Véretek a fejetekre; <f>[5†]</f> én tiszta vagyok: <f>[6†]</f> mostantól fogva a pogányokhoz <f>[7†]</f> megyek.


text:
És általmenvén onnét, méne egy Justus nevű, istenfélő ember házához, kinek háza szomszédos vala a zsinagógával.


text:
Krispus <f>[8†]</f> pedig, a zsinagógának feje hűn az Úrban egész házanépével egybe; a Korinthusbeliek közül is sokan hallván, hisznek vala, és megkeresztelkednek vala.


text:
Monda pedig az Úr látás <f>[9†]</f> által éjszaka Pálnak: <J>Ne félj, hanem szólj és ne hallgass:</J>


text:
<J>Mert én veled vagyok és senki sem támad reád, hogy néked ártson; mert nékem sok népem van <f>[10†]</f> ebben a városban.</J>


text:
Mikor pedig Gallió volt Akhája tiszttartója, reátámadának a zsidók egyakarattal Pálra, és vivék őt a törvényszék elébe,


text:
Mikor pedig Pál meg akará nyitni száját, monda Gallió a zsidóknak: Ha valóban valami bosszútételről, vagy gonosz cselekedetről volna szó, zsidók, igazság szerint meghallgatnálak benneteket:


text:
De ha tanításról, nevekről és a ti törvénytekről van kérdés, ti magatok lássátok; mert én ezekben bíró nem akarok lenni.


text:
A görögök pedig mindnyájan Sosthenest, <f>[11†]</f> a zsinagógának fejét megragadván, verik vala a törvényszék előtt; de Gallió velök semmit sem gondola.


text:
<pb/>Pál pedig, miután még több napig ott marada, az atyafiaktól elbúcsúzván, Siriába hajózék, és vele együtt Prisczilla és Akvila, minekutána fejét megnyírta Kenkreában; mert fogadása <f>[12†]</f> vala.


text:
Juta pedig Efézusba, és azokat ott hagyá; ő maga pedig bemenvén a zsinagógába, vetekedék a zsidókkal.


text:
Hanem búcsút vőn tőlük, mondván: Mindenesetre Jeruzsálemben kell nékem a következő ünnepet töltenem; de ismét megjövök hozzátok, ha Isten akarja. És elhajózék Efézusból.


text:
És miután Czézáreába érkezék, felmenvén <i>Jeruzsálembe</i> és köszöntvén a gyülekezetet, leméne Antiókhiába.


text:
<pb/>És miután <i>ott</i> bizonyos időt eltöltött, elméne, eljárván renddel Galácia tartományát és Frigiát, <f>[13†]</f> erősítve a tanítványokat mind.


text:
Érkezék pedig Efézusba egy Apollós <f>[14†]</f> nevű zsidó, alekszandriai származású, ékesenszóló férfiú, ki az írásokban tudós vala.


text:
Ez meg volt tanítva az Úrnak útára; és lélekben buzgó lévén, szólja és tanítja vala nagy szorgalmatosan az Úrra tartozó dolgokat, jóllehet csak a János keresztségét <f>[15†]</f> tudja vala.


text:
És ez kezde nagy bátorsággal szólni a zsinagógában. Mikor pedig meghallgatta őt Akvila és Prisczilla, magok mellé vevék őt, és nyilvábban kifejtették előtte az Istennek útát.


text:
Mikor pedig Akhájába akara átmenni, buzdítván <i>őt</i> az atyafiak, írának a tanítványoknak, hogy fogadják be őt. Ki mikor odajutott, sokat használa <f>[16†]</f> azoknak, kik hittek vala a kegyelem által:


text:
Mert hatalmasan meggyőzi vala a zsidókat nyilvánosan, bebizonyítva az írásokból, hogy Jézus a Krisztus.


text:
<pb/>Lőn pedig azonközben, míg Apollós Korinthusban volt, hogy Pál, eljárván a felsőbb tartományokat, Efézusba érkezék: és mikor némely tanítványokra <f>[1†]</f> talált,


text:
Monda nékik: Vajjon vettetek-é Szent Lelket, minekutána hivőkké lettetek? Azok pedig mondának néki: Sőt inkább azt sem hallottuk, hogy ha vagyon-é Szent Lélek.


text:
Monda pedig Pál: János megtérésnek keresztségével <f>[2†]</f> keresztelt, azt mondván a népnek, hogy a ki ő utána jövendő, abban higyjenek, tudniillik a Krisztus Jézusban.


text:
És mikor Pál reájok vetette kezét, szálla a Szent Lélek <f>[3†]</f> ő reájok; és szólnak vala nyelveken, <f>[4†]</f> és prófétálnak vala.


text:
Bemenvén pedig a zsinagógába, bátorsággal szól vala, három hónapon át vetekedvén és igyekezvén meggyőzni az Isten országára tartozó dolgokról.


text:
Mikor pedig némelyek megkeményíték magokat és nem hivének, <f>[5†]</f> gonoszul szólván az <i>Úrnak</i> útáról a sokaság előtt, azoktól eltávozván, elszakasztá a tanítványokat, mindennap egy bizonyos Tirannus oskolájában prédikálván.


text:
Ez pedig lőn két esztendeig; úgyannyira, hogy mindazok, kik lakoznak vala Ázsiában, mind zsidók, mind görögök, hallgaták az Úr <f>[6†]</f> Jézusnak ígéjét.


text:
Annyira, hogy a betegekhez <f>[8†]</f> is elvivék az ő testéről a keszkenőket, vagy kötényeket, és eltávozának azoktól a betegségek, és a gonosz lelkek kimenének belőlök.


text:
Elkezdték pedig némelyek a lézengő zsidó ördögűzők közül az Úr Jézus nevét hívni <f>[9†]</f> azokra, a kikben gonosz lelkek valának, mondván: Kényszerítünk titeket a Jézusra, kit Pál prédikál.


text:
Felelvén pedig a gonosz lélek, monda: A Jézust ismerem, <f>[10†]</f> Pálról is tudok; <f>[11†]</f> de ti kicsodák vagytok?


text:
És reájok ugorván az az ember, a kiben a gonosz lélek vala, és legyőzvén őket, hatalmat vőn rajtuk annyira, hogy mezítelenen és megsebesülve szaladának ki abból a házból.


text:
Ez pedig tudtokra lőn mindeneknek, mind zsidóknak, mind görögöknek, kik Efézusban laknak vala, és félelem szálla mindnyájokra, és magasztaltatik vala az Úr Jézusnak neve.


text:
Sokan pedig azok közül, kik ördögi mesterségeket gyakoroltak, könyveiket összehordva, mindeneknek láttára megégetik vala. És összeszámlálák azoknak árát, és találák ötvenezer ezüstpénznek.


text:
Midőn pedig ezek <f>[12†]</f> elteltek, elvégezé Pál magában, hogy Maczedóniát és Akháját eljárván, <f>[13†]</f> Jeruzsálembe megy, mondván: Ott létem után Rómát <f>[14†]</f> is meg kell nékem látnom.


text:
Elküldvén pedig Maczedóniába kettőt azok közül, kik néki szolgálnak vala, Timótheust és Erástust, ő maga <f>[15†]</f> egy ideig Ázsiában marada.


text:
Mert egy Demeter nevű ötvös, ezüstből Diána templomokat csinálván, a mesterembereknek nem csekély nyereséget ád vala;


text:
Kiket egybegyűjtvén az ilyenfélékkel foglalkozó mívesekkel egybe, monda: Férfiak, tudjátok, hogy ebből a mesterségből van a mi jóllétünk.


text:
Látjátok pedig és halljátok, hogy ez a Pál nemcsak Efézusnak, hanem közel az egész Ázsiának sok népét eláltatván, elfordította, mivelhogy azt mondja, hogy nem istenek azok, a melyek kézzel <f>[16†]</f> csináltatnak.


text:
Nemcsak az a veszély fenyeget pedig bennünket, hogy ez a mesterség tönkre jut, hanem hogy a nagy istenasszonynak, Diánának temploma is semmibe vétetik, és el is vész az ő nagysága, kit az egész Ázsia és a világ tisztel.


text:
Mikor pedig <i>ezeket</i> hallották és haraggal megtelének, kiáltnak vala, mondván: Nagy az efézusi Diána!


text:
És betelék az egész város háborúsággal; és egyakarattal a színházba rohanának, megfogván Gájust és Aristárkhust, <f>[17†]</f> kik Maczedóniából valók és Pálnak útitársai valának.


text:
És az ázsiai főpapok közül is némelyek, kik barátai valának néki, küldvén ő hozzá, kérék, hogy ne menjen a színházba.


text:
Már most ki egyet, ki mást kiáltoz vala, mert a népgyűlés összezavarodott volt, és a többség nem tudta, miért gyűltek össze.


text:
A sokaság közül pedig előállaták Alekszándert, minthogy előre tuszkolták őt a zsidók. Alekszánder pedig kezével intvén, védekezni akara a nép előtt.


text:
Megismervén azonban, hogy zsidó, egy kiáltás tört ki mindnyájokból, mintegy két óra hosszáig kiáltozván: Nagy az efézusi Diána!


text:
Miután pedig a városi jegyző lecsendesítette a sokaságot, monda: Efézusbeli férfiak, ugyan kicsoda az az ember, a ki ne tudná, hogy Efézus városa a nagy Diána istenasszonynak és a Jupitertől esett képnek templomőrzője?


text:
Mivelhogy azért ezeknek senki ellene nem szólhat, szükség, hogy megcsendesedjetek, és semmi vakmerő dolgot ne cselekedjetek.


text:
Mert ide hoztátok ez embereket, kik sem nem szentségrontók, sem a ti istenasszonyotok ellen káromlást nem szóltak.


text:
Ha tehát Demeternek és a hozzátartozó mesterembereknek valaki ellen panaszuk van, törvényszékek vannak, és tiszttartók vannak: pereljenek egymással.


text:
Mert félő, hogy lázadással vádoltatunk a mai napért, mivelhogy semmi ok sincs, a melylyel számot tudnánk adni ezért a csődületért. És ezeket mondván, feloszlatá a gyűlést.


text:
<pb/>Minekutána pedig megszűnt a háborúság, magához híván Pál a tanítványokat és tőlük búcsút vévén, elindula, hogy Maczedóniába <f>[1†]</f> menjen.


text:
És ott töltött három hónapot. És mivelhogy a zsidók lest hánytak néki, a mint Siriába <f>[2†]</f> készült hajózni, úgy végezé, hogy Maczedónián át tér vissza.


text:
Kíséré <f>[3†]</f> pedig őt Ázsiáig a béreai Sopater, <f>[4†]</f> a Thessalonikabeliek közül pedig Aristárkhus <f>[5†]</f> és Sekundus, és a derbei Gájus és Timótheus; Ázsiabeliek pedig Tikhikus <f>[6†]</f> és Trofimus. <f>[7†]</f>


text:
Mi pedig a kovásztalan kenyerek napjai <f>[8†]</f> után kievezénk Filippiből, és menénk ő hozzájok Troásba öt nap alatt; hol hét napot tölténk.


text:
<pb/>A hétnek első napján pedig a tanítványok egybegyűlvén a kenyér <f>[9†]</f> megszegésére, Pál prédikál vala nékik, mivelhogy másnap el akara menni; és a tanítást megnyújtá éjfélig.


text:
Egy Eutikhus nevű ifjú pedig ül vala az ablakban, mély álomba merülve: és mivelhogy Pál sok ideig prédikála, elnyomatván az álom által, aláesék a harmadik rend házból, és halva véteték föl.


text:
Pál pedig alámenvén, reá <f>[10†]</f> borula, és magához ölelve monda: Ne háborogjatok; mert a lelke benne van.


text:
Azután fölméne, és megszegé a kenyeret és evék, és sokáig, mind virradatig beszélgetvén, úgy indula el.


text:
Mi pedig előremenvén a hajóra, Assusba evezénk, ott akarván fölvenni Pált; mert így rendelkezett, ő maga gyalog akarván jőni.


text:
És onnét elevezvén, másnap eljutánk Khius ellenébe; a következőn pedig áthajózánk Sámusba; és Trogilliumban megszállván, másnap mentünk Milétusba.


text:
Mert elvégezé Pál, hogy Efézus mellett elhajózik, hogy ne kelljen néki időt múlatni Ázsiában; mert siet vala, hogy ha lehetne néki, pünkösd napjára Jeruzsálemben legyen.


text:
Mikor pedig hozzá mentek, monda nékik: Ti tudjátok, hogy az első naptól fogva, melyen Ázsiába jöttem, mint viseltem magamat ti köztetek az egész idő alatt,


text:
Szolgálván az Úrnak teljes alázatossággal és sok könnyhullatás és kisértetek közt, <f>[12†]</f> melyek én rajtam a zsidóknak utánam való <f>[13†]</f> leselkedése miatt estek;


text:
Hogy semmitől sem vonogattam magamat, a mi hasznos, hogy hirdessem néktek, és tanítsalak titeket nyilvánosan és házanként,


text:
Bizonyságot tévén mind zsidóknak, mind görögöknek az Istenhez való megtérés, <f>[14†]</f> és a mi Urunk Jézus Krisztusban való hit <f>[15†]</f> felől.


text:
És most ímé én a Lélektől kényszerítve megyek Jeruzsálembe, nem tudván, mik következnek ott én reám.


text:
Kivéve, hogy a Szent Lélek városonként bizonyságot tesz, <f>[16†]</f> mondván, hogy én reám fogság és nyomorúság következik.


text:
De semmivel sem gondolok, még az én életem sem drága <f>[17†]</f> nékem, csakhogy elvégezhessem az én futásomat örömmel, és azt a szolgálatot, <f>[18†]</f> melyet vettem az Úr Jézustól, hogy bizonyságot tegyek az Isten kegyelmének evangyéliomáról.


text:
És most íme én tudom, hogy nem látjátok többé az én orczámat ti mindnyájan, kik között általmentem, prédikálván az Istennek országát.


text:
Azért bizonyságot teszek előttetek a mai napon, hogy én mindeneknek vérétől <f>[19†]</f> tiszta vagyok.


text:
Viseljetek gondot <f>[20†]</f> azért magatokra és az egész nyájra, <f>[21†]</f> melyben a Szent Lélek titeket vigyázókká tett, az Isten anyaszentegyházának legeltetésére, melyet tulajdon vérével <f>[22†]</f> szerzett.


text:
Mert én tudom azt, hogy az én eltávozásom után jőnek ti közétek gonosz farkasok, <f>[23†]</f> kik nem kedveznek a nyájnak.


text:
Sőt ti magatok közül is támadnak férfiak, kik fonák dolgokat beszélnek, hogy a tanítványokat magok után vonják.


text:
Azért vigyázzatok, megemlékezvén arról, hogy én három esztendeig éjjel <f>[24†]</f> és nappal meg nem szüntem könnyhullatással inteni mindenkit.


text:
És most, atyámfiai, ajánlak titeket az Istennek és az ő kegyelmessége ígéjének, a ki felépíthet és adhat néktek örökséget minden <f>[25†]</f> megszenteltek közt.


text:
Sőt magatok tudjátok, hogy a magam szükségeiről és a velem valókról ezek a kezek <f>[27†]</f> gondoskodtak.


text:
Mindenestől megmutattam <f>[28†]</f> néktek, hogy ily módon munkálkodva kell az erőtlenekről gondot viselni, és megemlékezni az Úr Jézus szavairól, mert ő mondá: <J>Jobb adni, mint venni.</J>


text:
Keseregve kiváltképen azon a szaván, a melyet mondott, hogy többé az ő orczáját nem fogják látni. Aztán elkísérték őt a hajóra.


text:
<pb/>A mint pedig, ő tőlük elszakadván, elindultunk, egyenesen haladva Kóusba érkezénk, másnap pedig Rhodusba, és onnét Patarába.


text:
És miután megláttuk Cziprust és elhagytuk azt balkézre, evezénk Siriába, és Tirusban köténk ki: mert a hajó ott rakja vala ki a terhét.


text:
És ott maradánk hét napig, miután feltaláltuk a tanítványokat, <f>[1†]</f> kik Pálnak mondják vala a Lélek által, hogy ne menjen fel <f>[2†]</f> Jeruzsálembe.


text:
Mikor pedig eltöltöttük azokat a napokat, kimenvén, elutazánk; kikísérvén bennünket mindnyájan feleségestől, gyermekestől egészen a városon kívülre. És a tenger partján térdre esve imádkozánk.


text:
Mi pedig a hajózást bevégezvén, Tirusból eljutánk Ptolemaisba; és köszöntvén az atyafiakat, nálok maradánk egy napig.


text:
Másnap pedig elmenvén Pál és mi, kik ő vele valánk, érkezénk Czezáreába; és bemenvén a Filep evangyélista házába, ki ama <f>[3†]</f> hét közül való vala, ő nála maradánk.


text:
Mialatt pedig mi több napig ott maradánk, alájöve egy Júdeából való próféta, névszerint <f>[5†]</f> Agabus.


text:
És mikor hozzánk jött, vevé Pálnak az övét, és megkötözvén a maga kezeit és lábait, monda: Ezt mondja a Szent Lélek: A férfiút, a kié ez az öv, ekképen kötözik meg a zsidók Jeruzsálemben, és adják a pogányoknak kezébe.


text:
Mikor pedig ezeket hallottuk, kérők, mind mi, mind az oda valók, hogy ne menjen fel <f>[6†]</f> Jeruzsálembe.


text:
De Pál felele: Mit míveltek sírván és az én szívemet kesergetvén? mert én nemcsak megkötöztetni, hanem meghalni is kész vagyok <f>[7†]</f> Jeruzsálemben az Úr Jézusnak nevéért.


text:
Jövének pedig mi velünk együtt a tanítványok közül is Czézáreából, kik elvezetének bizonyos cziprusi Mnásonhoz, egy régi tanítványhoz, hogy ott legyen szállásunk.


text:
És köszöntvén őket, elbeszélé egyenként, a miket az Isten a pogányok között az ő szolgálata által cselekedett.


text:
Azok pedig <i>ezt</i> hallván, dicsőíték az Urat; és mondának néki: Látod, atyámfia, mely sok ezeren vannak zsidók, kik hívőkké lettek; és mindnyájan buzognak a törvény mellett:


text:
Felőled pedig azt hallották, hogy te mindazokat a zsidókat, kik a pogányok között vannak, Mózestől való elszakadásra tanítod, azt mondván, hogy ne metéljék körül fiaikat, se a <i>zsidó</i> szokások szerint <f>[9†]</f> ne járjanak.


text:
Micsoda annakokáért? Mindenesetre össze kell gyülekezni a sokaságnak; mert meghallják, hogy ide jöttél.


text:
Ezt míveld azért, a mit néked mondunk: Van mi köztünk négy férfiú, kik fogadalmat <f>[10†]</f> vettek magokra;


text:
Ezeket magad mellé vévén, tisztulj meg velök, és költs rájok, hogy megnyíressék fejöket: <f>[11†]</f> és megtudják mindenek, hogy semmi sincs azokban, a miket te felőled hallottak; hanem te magad is úgy jársz, hogy a törvényt megtartod.


text:
A pogányokból lett hívők felől pedig mi írtunk, azt <f>[12†]</f> végezvén, hogy ők semmi ilyenfélét ne tartsanak meg, hanem csak oltalmazzák meg magokat mind a bálványoknak áldozott hústól, mind a vértől, mind a fúlvaholt állattól, mind a paráznaságtól.


text:
Akkor Pál maga mellé véve azokat a férfiakat, másnap ő velök megtisztulván, beméne a templomba, bejelentvén a tisztulás napjainak eltelését, a míg mindegyikökért elvégeztetik az áldozat.


text:
<pb/>Mikor pedig a hét nap immár eltelőben volt, az Ázsiából való zsidók, meglátván őt a templomban, felindíták az egész sokaságot, és reá veték kezöket,


text:
Kiáltván: Izraelita férfiak, legyetek segítségül: ez az az ember, ki e nép ellen, a törvény ellen és e hely <f>[13†]</f> ellen tanít mindenkit mindenütt; ezen felül még görögöket is hozott be a templomba, és megfertéztette ezt a szent helyet.


text:
Mert látták vala annakelőtte az efézusi Trofimust ő <f>[14†]</f> vele a városban, kiről azt vélék, hogy Pál bevitte a templomba.


text:
Megmozdula azért az egész város, és a nép összecsődüle: és Pált megragadván, vonszolják vala ki őt a templomból: és mindjárt bezáratának az ajtók.


text:
Mikor pedig meg akarák őt ölni, feljuta a hír a sereg ezredeséhez, hogy az egész Jeruzsálem felzendült.


text:
Ki azonnal vitézeket és századosokat vévén maga mellé, lefutott hozzájok. Azok pedig mikor meglátták az ezredest és a vitézeket, megszűnének Pált verni.


text:
Akkor odaérvén az ezredes, elfogatá őt, és parancsolá, hogy kötözzék meg két lánczczal; és tudakozá, hogy kicsoda és mit cselekedett.


text:
De ki egyet, ki mást kiált vala a sokaság között; és mikor nem értheté meg a bizonyos valóságot a zajongás miatt, parancsolá, hogy vigyék el őt a várba.


text:
És mikor immár a várba akarák bevinni Pált, monda az ezredesnek: Vajjon szabad-e nékem valamit szólanom te hozzád? Az pedig monda: Tudsz görögül?


text:
Hát nem te vagy az az egyiptomi, ki e napoknak előtte fellázította és kivitte a pusztába azt a négyezer orgyilkos férfiút?


text:
Monda pedig Pál: Én ugyan tárzusi zsidó <f>[15†]</f> ember vagyok, Cziliczia nem ismeretlen városának polgára; de kérlek téged, engedd meg nékem, hogy szóljak a néphez.


text:
Mikor aztán az megengedte, Pál a lépcsőkön állva intett kezével a népnek: és mikor nagy csendesség lőn, megszólala zsidó nyelven, mondván:


text:
<pb/>Atyámfiai, férfiak és atyák, hallgassátok meg az én beszédemet, a melylyel most magamat előttetek mentem.


text:
Mikor pedig hallották, hogy zsidó nyelven szól hozzájok, még inkább nyugalmat tanusítottak. És monda:


text:
Én zsidó ember vagyok, születtem a czilicziai Tárzusban, fölneveltettem pedig ebben a városban a <f>[1†]</f> Gamáliel lábainál, taníttattam az atyák törvényének <f>[2†]</f> pontossága szerint, buzgó lévén az Istenhez, miként ti mindnyájan vagytok ma:


text:
És ezt a tudományt <f>[3†]</f> üldöztem mind halálig, megkötözvén és tömlöczbe vetvén mind férfiakat, mind asszonyokat.


text:
Miképen a főpap is bizonyságom nékem, és a véneknek egész tanácsa; kiktől leveleket is vévén az atyafiakhoz, Damaskusba menék, <f>[4†]</f> hogy az odavalókat is fogva hozzam Jeruzsálembe, hogy bűnhődjenek.


text:
Lőn <f>[5†]</f> pedig, hogy a mint menék és közelgeték Damaskushoz, déltájban nagy hirtelenséggel az égből nagy világosság sugárzott körül engem.


text:
Én pedig felelék: Kicsoda vagy, Uram? És monda nékem: <J>Én vagyok a názáreti Jézus, a kit te kergetsz.</J>


text:
A kik pedig velem valának, a világosságot ugyan látták, és megrémültek; de annak szavát, a ki velem szól vala, nem hallották.


text:
Én pedig mondék: Mit cselekedjem, Uram? Az Úr pedig monda nékem: <J>Kelj fel és menj el Damaskusba; és ott megmondják néked mindazokat, a mik elrendelvék néked, hogy véghez vigyed.</J>


text:
Mikor pedig nem láték annak a világosságnak dicsősége miatt, a velem valóktól kézenfogva vezettetve menék Damaskusba.


text:
Egy bizonyos Ananiás pedig, <f>[6†]</f> ki a törvény szerint istenfélő férfiú, kiről az ott lakó zsidók mind jó bizonyságot tesznek,


text:
Hozzám jöve és mellém állva monda nékem: Saul atyámfia, nyerd vissza szemed világát. És én azon szempillantásban reá tekintettem.


text:
Ő pedig monda: A mi atyáinknak Istene választott téged, hogy megismerd az ő akaratát, és meglásd amaz Igazat, és szót hallj az ő szájából.


text:
Mert leszel néki <f>[7†]</f> tanúbizonysága minden embernél azok felől, a miket láttál és hallottál.


text:
Most annakokáért mit késedelmezel? Kelj fel és keresztelkedjél meg és mosd le a te bűneidet, segítségül híván az Úrnak nevét.


text:
Lőn pedig, hogy mikor Jeruzsálembe <f>[8†]</f> megtértem és imádkozám a templomban, elragadtatám lelkemben,


text:
És látám őt, ki ezt mondá nékem: <J>Siess és menj ki hamar Jeruzsálemből: mert nem veszik be a te tanúbizonyságtételedet én felőlem.</J>


text:
És én mondék: Uram, ők magok tudják, hogy én tömlöczbe vetettem és vertem zsinagógánként azokat, a kik hisznek vala te benned:


text:
És mikor ama te mártírodnak, Istvánnak vére kiontaték, én is <f>[9†]</f> ott állék és helyeslém az ő megöletését, és őrizém azoknak köntösét, a kik őt megölték.


text:
Hallgatják vala pedig őt e szóig; de most felemelék szavokat, mondván: Töröld el <f>[11†]</f> a földszínéről az ilyent, mert nem illik néki élni.


text:
Parancsolá az ezredes, hogy vigyék őt a várba, mondván, hogy korbácsütésekkel vallassák ki őt, hogy megtudhassa, mi okért kiabáltak úgy reá.


text:
A mint azonban lekötötték őt a szíjakkal, monda Pál az ott álló századosnak: Vajjon szabad-é <f>[12†]</f> néktek római embert, kit el nem ítéltek, megostorozni?


text:
Miután pedig ezt meghallá a százados, elmenvén, megjelenté az ezredesnek, mondván: Meglásd, mit akarsz cselekedni; mert ez az ember római.


text:
És felele az ezredes: Én nagy összegért vettem meg ezt a polgárjogot. Pál pedig monda: Én pedig <i>benne</i> is születtem.


text:
Mindjárt eltávozának azért ő tőle, a kik őt vallatni akarák. Sőt az ezredes is megijede, <f>[13†]</f> mikor megértette, hogy római, és hogy őt megkötöztette.


text:
Másnap pedig meg akarván tudni a bizonyos valóságot, miben vádoltatik a zsidóktól, feloldatá őt bilincseiből, és megparancsolá, hogy a főpapok az ő egész tanácsokkal egyben hozzá menjenek; és levezetvén Pált, eleikbe állatá.


text:
<pb/>Mikor pedig a tanácsra vetette szemét Pál, monda: Atyámfiai, férfiak, én teljes jó lelkiismerettel <f>[1†]</f> szolgáltam az Istennek mind e mai napig.


text:
Ananiás főpap pedig megparancsolá azoknak, kik ő mellette állanak vala, hogy üssék őt <f>[2†]</f> szájon.


text:
Akkor Pál monda néki: Megver az Isten téged, te kimeszelt fal! <f>[3†]</f> És te leülsz engem a törvény <f>[4†]</f> szerint megítélni, és törvényellenesen <f>[5†]</f> cselekedve parancsolod, hogy engem verjenek?


text:
Pál pedig monda: Nem tudtam, atyámfiai, hogy főpap. Mert meg van írva: A <f>[6†]</f> te néped fejedelmét ne átkozd!


text:
Mikor pedig Pál eszébe vette, hogy az egyik részök a sadduczeusok, a másik pedig a farizeusok közül való, felkiálta a tanács előtt: Atyámfiai, férfiak, én farizeus vagyok, <f>[7†]</f> farizeus fia, a halottak reménysége és feltámadása miatt vádoltatom én.


text:
A mint pedig ő ezt mondta, meghasonlás támada a farizeusok és a sadduczeusok között, és a sokaság megoszlott.


text:
Mert a sadduczeusok azt mondják, hogy nincs feltámadás, sem angyal, sem lélek; a farizeusok pedig mind a kettőt vallják. <f>[8†]</f>


text:
Támada azért nagy kiáltozás: és felkelvén az írástudók a farizeusok pártjából, tusakodnak vala, mondván: Semmi rosszat sem találunk ez emberben; ha pedig lélek szólott néki, vagy angyal, ne tusakodjunk <f>[9†]</f> Isten ellen.


text:
Mikor pedig nagy hasonlás támadt, félvén az ezredes, hogy Pál szétszaggattatik azoktól, parancsolá, hogy a sereg alájővén, ragadja ki őt közülök, és vigye el a várba.


text:
A következő éjszakán pedig melléállván néki az Úr, <f>[10†]</f> monda: <J>Bízzál Pál! Mert miképen bizonyságot tettél az én felőlem való dolgokról Jeruzsálemben, azonképen kell néked Rómában <f>[11†]</f> is bizonyságot tenned.</J>


text:
<pb/>Midőn pedig nappal lőn, a zsidók közül némelyek összeszövetkezvén, átok alatt kötelezék el magokat, mondván, hogy sem nem esznek, sem nem isznak addig, míg meg nem ölik Pált.


text:
Ezek elmenvén a főpapokhoz és a vénekhez, mondának: Átok alatt megesküdtünk, <f>[12†]</f> hogy semmit nem ízlelünk addig, míg meg nem öljük Pált.


text:
Most azért ti jelentsétek be az ezredesnek a tanácscsal egybe, hogy holnap hozza le őt ti hozzátok, mintha az ő dolgának tüzetesebben végére akarnátok járni. Mi pedig, minekelőtte ő ide érne, készek vagyunk őt megölni.


text:
Meghallván azonban a Pál nőtestvérének fia e cselvetést, megjelenvén és bemenvén a várba, tudtára adá Pálnak.


text:
Pál pedig egyet a századosok közül magához hívatván, monda: Ezt az ifjat vezesd az ezredeshez; mert valamit akar néki jelenteni.


text:
Az annakokáért maga mellé vévén őt, vivé az ezredeshez, és monda: A fogoly Pál magához hivatván engem, kéré, hogy ez ifjat hozzád vezessem, mert valamit akar néked mondani.


text:
Az ezredes pedig őt kézen fogván, és félrevonulván külön, tudakolá: Micsoda az, a mit nékem jelenteni akarsz?


text:
Az pedig monda: A zsidók elvégezték, hogy megkérnek téged, hogy Pált holnap vidd le a tanács elé, mintha valamit tüzetesebben meg akarnának tudakozni ő felőle.


text:
Te azért ne engedj nékik: mert közülök negyvennél több férfiú leselkedik ő utána, kik átok alatt kötelezték el magukat, hogy sem nem esznek, sem nem isznak addig, míg meg nem ölik őt. És immár készen vannak, várakozva a te izenetedre.


text:
Az ezredes tehát elbocsátá az ifjat, meghagyván néki, hogy el ne mondd senkinek, hogy ezeket megjelentetted nékem.


text:
És magához hivatván kettőt a századosok közül, monda: Készítsetek föl kétszáz vitézt, hogy induljanak Czézáreába, és hetven lovast, és kétszáz parittyást, az éjszakának harmadik órájától fogva.


text:
Ezt a férfiút, kit a zsidók megfogtak és meg akartak ölni, oda menvén a sereggel, kiszabadítám, megértvén, hogy római.


text:
És úgy találtam, hogy ő az ő törvényüknek kérdései felől vádoltatik, de semmi halálra vagy fogságra méltó vétke nincs.


text:
Minthogy pedig nékem megjelentették, hogy a zsidók e férfiú után ólálkodni akarnak, azonnal hozzád küldém, meghagyva vádolóinak is, hogy a mi dolguk van ő ellene, te előtted mondják meg. Légy jó egészségben!


text:
Azok pedig eljutván Czézáreába, és átadván a levelet a tiszttartónak, Pált is elébe <f>[13†]</f> állaták.


text:
Mikor pedig elolvasta a tiszttartó, és megkérdezte, melyik tartományból való, és megértette, hogy Czilicziából,


text:
Monda: Majd kihallgatlak, mikor vádlóid is eljőnek. És parancsolá, hogy a Héródes palotájában őrizzék őt.


text:
<pb/>Öt nap mulva aztán aláméne Ananiás főpap a vénekkel és egy Tertullus nevű prókátorral, kik panaszt tettek a tiszttartónál Pál ellen.


text:
Nagyságos Félix, teljes háládatossággal ismerjük el, hogy te általad nagy békességet nyerünk, és a te gondoskodásod folytán igen jó intézkedések történnek e népre nézve, minden tekintetben és mindenütt.


text:
De hogy téged sok ideig ne tartóztassalak, kérlek hallgass meg minket röviden a te kegyelmességed szerint.


text:
Mi ugyanis úgy találtuk, hogy ez veszedelmes ember, és hasonlást támaszt a föld kerekségén levő valamennyi zsidó közt, és a nazarénusok felekezetének feje,


text:
Ki a templomot is meg akarta fertőztetni. Meg is fogtuk őt, és a mi törvényünk szerint akartuk megítélni.


text:
És azt parancsolá, hogy az ő vádolói hozzád jőjjenek. Tőle te magad, ha kihallgatod, értesülhetsz mindezekről, melyekkel mi őt vádoljuk.


text:
Felele pedig Pál, miután intett néki a tiszttartó a szólásra: Mivelhogy tudom, hogy te sok esztendő óta vagy e népnek bírája, bátorságosabban védekezem a magam ügyében,


text:
És a templomban sem találtak engem, hogy valakivel vetekedtem volna, vagy hogy a népet egybezendítettem volna, sem a zsinagógákban, sem a városban.


text:
Erről pedig vallást teszek néked, hogy én a szerint az út szerint, melyet felekezetnek mondanak, úgy szolgálok az én atyáim Istenének, mint a ki hiszek mindazokban, a mik a törvényben és a prófétákban meg vannak írva.


text:
Reménységem lévén az Istenben, hogy a mit ezek maguk is várnak, lesz feltámadásuk a halottaknak, mind <f>[1†]</f> igazaknak, mind hamisaknak.


text:
Ebben gyakorlom pedig magamat, hogy botránkozás nélkül való lelkiismeretem legyen az Isten és emberek előtt mindenkor.


text:
Ezek közben találának engem megtisztulva a templomban, <f>[3†]</f> nem sokasággal, sem pedig háborúságtámasztásban, némely Ázsiából való zsidók,


text:
Avagy ezek magok mondják meg, vajjon találtak-é bennem valami hamis cselekedetet, mikor én a tanács előtt álltam;


text:
Hacsak ez egy szó tekintetében nem, melyet közöttük állva kiáltottam, hogy: A halottak feltámadása felől <f>[4†]</f> vádoltatom én tőletek e mai napon.


text:
Mikor pedig ezeket hallotta Félix, elhalasztá dolgukat, mivelhogy tüzetesebb tudomása volt e szerzet dolgai felől, és monda: Mikor Lisias ezredes alájő, dönteni fogok ügyetekben.


text:
És megparancsolá a századosnak, hogy Pált őrizzék, de enyhébb fogságban legyen, és senkit ne tiltsanak el az övéi közül attól, hogy szolgáljon néki, vagy hozzá menjen.


text:
Egynéhány nap mulva pedig Félix megjelenvén feleségével Drusillával egybe, ki zsidó asszony vala, maga elé hívatá Pált, és hallgatá őt a Krisztusban való hit felől.


text:
Mikor pedig ő igazságról, önmegtartóztatásról és az eljövendő ítéletről szólt, megrémülve monda Félix: Mostan eredj el; de mikor alkalmatosságom lesz, magamhoz hivatlak téged.


text:
Egyszersmind pedig azt is reményli vala, hogy Pál pénzt <f>[5†]</f> ad néki, hogy őt szabadon bocsássa: ezért gyakrabban is magához hivatván őt, beszélget vala véle.


text:
Mikor pedig két esztendő elmúlt, Félix utóda Porcius Festus lőn; és a zsidóknak kedveskedni akarván Félix, Pált fogságban hagyá.


text:
Kérvén magok számára jóindulatát ő ellene, hogy hozassa át őt Jeruzsálembe, lest vetvén, <f>[1†]</f> hogy megölhessék őt az úton.


text:
A kik azért köztetek, úgymond, főemberek, velem alájővén, ha valami gonoszság van abban a férfiúban, emeljenek vádat ellene.


text:
Miután pedig tíz napnál tovább időzött közöttük, lemenvén Czézáreába, másnap ítélőszékibe üle, és Pált előhozatá.


text:
Mikor pedig az megjelent, körülállák a zsidók, kik alámentek vala Jeruzsálemből, sok és súlyos vádat hozván fel Pál ellen, melyeket nem bírtak bebizonyítani;


text:
Mivelhogy ő a maga mentségére ezt feleli vala: Sem a zsidók törvénye ellen, sem a templom <f>[2†]</f> ellen, sem a császár ellen semmit sem vétettem.


text:
Festus pedig a zsidóknak kedveskedni akarván, felelvén <f>[3†]</f> Pálnak, monda: Akarsz-é Jeruzsálembe felmenni és ott ítéltetni meg ezekről én előttem?


text:
Pál azonban monda: A császár ítélőszéke előtt állok, itt kell nékem megítéltetnem. A zsidóknak semmit sem vétettem, miként te is jól tudod.


text:
Mert ha vétkes vagyok és valami halálra méltót cselekedtem, nem vonakodom a haláltól; ha azonban semmi sincs azokban, a mikkel ezek vádolnak engem, senki sem ajándékozhat oda engem azoknak. A császárra appellálok!


text:
Akkor Festus tanácsával értekezvén, felele: A császárra appelláltál, a császár elé fogsz <f>[4†]</f> menni!


text:
<pb/>Néhány nap elmúltával pedig Agrippa király és Bernicé érkezék Czézáreába, hogy köszöntsék Festust.


text:
Mikor pedig több napig időztek ott, Festus elébe adá a királynak a Pál dolgát, mondván: Van itt egy férfiú, kit Félix <f>[5†]</f> hagyott fogva.


text:
Ki felől, mikor Jeruzsálembe mentem, jelentést tőnek a főpapok és a zsidóknak vénei, kérve ő ellene ítéletet.


text:
Kiknek azt felelém, hogy nem szokásuk a rómaiaknak, hogy valamely embert halálra adjanak, mielőtt a vádlott szembe nem állíttatik vádlóival, és alkalmat nem nyer a vád felől való mentségére.


text:
Mikor azért ők ide gyűltek, minden haladék nélkül másnap az ítélőszékbe ülvén, előhozatám azt a férfiút,


text:
Hanem valami vitás kérdéseik valának ő vele az ő tulajdon babonaságuk felől, és bizonyos megholt Jézus felől, kiről Pál azt állítja vala, hogy él.


text:
Én pedig bizonytalanságban lévén az e felől való vitára nézve, kérdém, vajjon akar-é Jeruzsálembe menni, és ott ítéltetni meg ezek felől.


text:
Pál azonban appellálván, hogy ő Augustus döntésére tartassék fenn, parancsolám, hogy tartassék fogva, míg őt a császárhoz nem küldhetem.


text:
Agrippa pedig monda Festusnak: Szeretném magam is azt az embert hallani. Ő pedig monda: Holnap meg fogod őt hallani.


text:
Másnap tehát eljővén Agrippa és Bernicé nagy pompával, és bemenvén a kihallgatási terembe az ezredesekkel és a város főfőpolgáraival együtt, Festus parancsolatjára előhozák Pált.


text:
És monda Festus: Agrippa király, és ti férfiak mindnyájan, kik velünk egybe itt vagytok! Látjátok őt, ki felől a zsidóknak egész sokasága megkeresett engem, mind Jeruzsálemben, mind itt, azt kiáltva, hogy nem kell néki tovább élnie.


text:
Én pedig, ámbár megértém, hogy semmi halálra méltó dolgot sem cselekedett, de mivel éppen ő maga appellált Augustusra, elvégeztem, hogy elküldöm őt.


text:
Ki felől nem tudok valami bizonyost írni az én uramnak. Ezért hoztam őt előtökbe, és kiváltképen te elődbe, Agrippa király, hogy a kihallgatás megtörténtével tudjak mit írni.


text:
Mert esztelen dolognak látszik nékem, hogy a ki foglyot küld, az ellene való vádakat is meg ne jelentse.


text:
<pb/>Agrippa pedig monda Pálnak: Megengedtetik néked, hogy szólj a magad mentségére. Akkor Pál kinyújtván kezét, védőbeszédet tartott:


text:
Agrippa király! Boldognak tartom magamat, hogy mindazok felől, a mikkel a zsidóktól vádoltatom, te előtted fogok védekezni e mai napon;


text:
Mivel te nagyon jól ismered a zsidók minden szokását és vitás kérdését. Azért kérlek, hallgass meg engem türelmesen!


text:
Az én ifjúságomtól fogva való életemet tehát, mely kezdetétől az én népem közt Jeruzsálemben <f>[1†]</f> folyt le, tudják a zsidók mindnyájan.


text:
Kik tudják rólam eleitől fogva (ha bizonyságot akarnak tenni), hogy én a mi vallásunknak legszigorúbb felekezete szerint éltem, mint farizeus.


text:
Melyre a mi tizenkét nemzetségünk, éjjel és nappal buzgón szolgálva reményli, hogy eljut; mely reménységért vádoltatom, Agrippa király, a zsidóktól.


text:
Én bizonyára elvégeztem vala magamban, hogy ama názáreti Jézus neve ellen sok ellenséges dolgot kell cselekednem.


text:
Mit meg is cselekedtem Jeruzsálemben: és a szentek közül én sokat börtönbe <f>[3†]</f> vettettem, a főpapoktól való felhatalmazást megnyervén. Sőt mikor megölettetének, <f>[4†]</f> szavazatommal hozzájárultam.


text:
És minden zsinagógában gyakorta büntetvén őket, káromlásra kényszerítettem; és felettébb dühösködvén ellenök, kergettem mind az idegen városokig is.


text:
E dologban épen útban lévén Damaskus <f>[5†]</f> felé a főpapoktól vett felhatalmazással és engedelemmel,


text:
Délben látám az úton király, hogy mennyből a napnak fényességét meghaladó világosság sugárzott körül engem és azokat, kik velem együtt haladnak vala.


text:
Mikor pedig mi mindnyájan leestünk a földre, hallék szózatot, mely én hozzám szól és ezt mondja vala zsidó nyelven: <J>Saul, Saul, mit kergetsz engem? Nehéz néked az ösztön ellen rúgódoznod.</J>


text:
<J>De kelj fel, és állj lábaidra: mert azért jelentem meg néked, hogy téged szolgává és bizonysággá rendeljelek úgy azokban, a miket láttál, mint azokban, a mikre nézve meg fogok néked jelenni <f>[6†]</f>;</J>


text:
<J>Hogy megnyissad szemeiket, hogy setétségből világosságra <f>[8†]</f> és a Sátánnak hatalmából az Istenhez térjenek, hogy bűneiknek bocsánatát és a megszenteltettek között <f>[9†]</f> osztályrészt nyerjenek az én bennem való hit által.</J>


text:
Hanem először a Damaskusbelieknek és Jeruzsálembelieknek, <f>[10†]</f> majd Júdeának egész tartományában és a pogányoknak hirdettem, hogy bánják meg bűneiket és térjenek meg az <f>[11†]</f> Istenhez, a megtéréshez méltó <f>[12†]</f> cselekedeteket cselekedvén.


text:
De Istentől segítséget vévén, mind e mai napig állok, bizonyságot tévén mind kicsinynek, mind nagynak, semmit sem mondván azokon kívül, a mikről mind a próféták megmondották, mind Mózes, hogy be fognak teljesedni:


text:
Hogy <f>[14†]</f> a Krisztusnak szenvedni kell, hogy mint a halottak feltámadásából első, világosságot <f>[15†]</f> fog hirdetni e népnek és a <f>[16†]</f> pogányoknak.


text:
Mikor pedig ő ezeket mondá a maga mentségére, Festus nagy fenszóval monda: Bolond vagy te, Pál! A sok tudomány téged <f>[17†]</f> őrültségbe visz.


text:
Mert tud ezekről a király, kihez bátorságosan is szólok: mert épen nem gondolom, hogy ezek közül ő előtte bármi is ismeretlen volna; mert nem valami zugolyában lett dolog ez.


text:
Pál pedig monda: Kívánnám Istentől, hogy necsak majdnem, hanem nagyon is, ne csak te, hanem mindazok is, kik ma engem hallgatnak, lennétek olyanok, a minő én is vagyok, e bilincsektől megválva.


text:
És visszavonultokban beszélgetnek vala egymással, mondván: Semmi halálra, vagy fogságra méltó dolgot nem cselekszik ez az ember.


text:
Agrippa pedig monda Festusnak: Ezt az embert szabadon lehetett volna bocsátani, ha a császárra nem appellált volna.


text:
<pb/>Midőn pedig elvégeztetett, hogy mi Itáliába hajózzunk, átadák mind Pált, mind némely egyéb foglyokat egy Július nevű századosnak a császári seregből.


text:
Beülvén azért egy Adramittiumból való hajóba, az Ázsia mentében fekvő helyeket akarván behajózni, elindulánk, velünk lévén a maczedóniai <f>[1†]</f>Aristárkhus, ki Thessalonikából való.


text:
És másnap megérkezénk Sidonba. És Július emberséggel bánván Pállal, megengedé, hogy barátaihoz elmenve gondoskodásukban részesüljön.


text:
Több napon át azonban lassan hajózván és nehezen érkezvén Knidushoz, mivel nem enged vala bennünket <i>odajutni</i> a szél, elhajózánk Kréta alatt, Salmóné mellett,


text:
És nagy ügygyel-bajjal elhajózván mellette, jutánk egy helyre, melyet Szépkikötőknek neveznek, melyhez közel vala Lásea városa.


text:
Mivel pedig sok idő mult el, és a hajózás más veszedelmes vala, mivelhogy a bőjt <f>[2†]</f> is elmult immár, inti vala Pál őket,


text:
Ezt mondván nékik: Férfiak, látom, hogy nemcsak a teréhnek és a hajónak, hanem a mi életünknek is bántódásával és nagy kárával fog történni e hajózás.


text:
De a százados inkább hisz vala a kormányosmesternek és a hajótulajdonosnak, hogynem annak, a mit Pál mond vala.


text:
Mivel pedig az a kikötő telelésre nem volt alkalmas, a többség azt határozá, hogy hajózzanak el onnan is, ha valami módon eljutva Fénixbe, Kréta kikötőjébe, mely délnyugot és északnyugot felé néz, kitelelhetnének.


text:
Mivel pedig déli szél kezdett lassan fúni, azt gondolván, hogy feltett szándékuknak uraivá lettek, elindulván, közelebb hajóztak el Kréta mellett.


text:
Mikor pedig a hajó elragadtatott, és nem bírt a széllel szembe menni, nekieresztvén <i>azt,</i> vitetünk vala tova.


text:
Mikor pedig egy kis sziget alá futottunk, mely Klaudának hívattatik, csak alig bírtuk hatalmunkba keríteni a csolnakot.


text:
Melyet miután felvontak, védőeszközöket alkalmaznak vala, alól megövedzvén a hajót; és mivel félnek vala, hogy zátonyra bukkannak, lebocsátván a vitorlát, úgy vitetnek vala.


text:
Mikor pedig több napon át sem nap, sem csillagok nem látszottak, és nem kis vihar szorongatott, továbbra minden reménységünk elvétetett életben maradásunk felől.


text:
Mikor pedig hosszas volt már az étlenség, akkor Pál felállván ő közöttük, monda: Jóllehet szükséges lett volna, óh férfiak, hogy engedelmeskedve nékem, ne indultunk volna el Krétából, és elkerültük volna ezt a bajt és kárt:


text:
Mindazáltal mostanra nézve is intelek benneteket, hogy jó reménységben legyetek; mert egy lélek sem vész el közületek, hanem csak a hajó.


text:
Ezt mondván: Ne félj Pál! A császár elé kell néked állanod. És ímé az Isten ajándékba adta néked mindazokat, kik te veled hajóznak.


text:
Annakokáért jó reménységben legyetek, férfiak! Mert hiszek az Istnnek, hogy úgy lesz, a mint nékem megmondatott.


text:
Mikor pedig a tizennegyedik éjszaka eljött, a mint ide s tova hányatánk az Ádrián, éjféltájban észrevevék a hajósok hogy valami szárazföld közelget hozzájok.


text:
És lebocsátván a vízmérő ónt, húsz ölnyinek találák, majd egy kevéssé tovább menvén és ismét lebocsátván a vízmérő ónt, találák tizenöt ölnyinek.


text:
És mivel féltek, hogy szirtes helyekre vetődhetnek, a hajónak hátulsó részéből négy vasmacskát vetvén ki, kívánják vala, hogy nappal legyen.


text:
A hajósok pedig mikor el akarának menekülni a hajóból, és a csolnakot lebocsáták a tengerre, annak színe alatt, mintha a hajó orrából vasmacskákat akarnának vetni,


text:
Addig pedig, míg nappal lenne, inti vala Pál mindnyájokat, hogy egyenek, mondván: Ma tizennegyedik napja, mióta folyton étlen várakoztok, semmit sem véve magatokhoz.


text:
Azért intelek benneteket, hogy egyetek, mert ez a ti javatokra szolgál. Mert közületek senkinek sem esik le egy hajszál a <f>[5†]</f> fejéről.


text:
Mikor pedig ezeket mondá, és kenyeret vőn kezébe, hálákat ada <f>[6†]</f> Istennek mindnyájok előtt, és megtörvén, kezde enni.


text:
Mikor pedig megvirradt, a szárazföldet nem ismerik vala fel; hanem egy tengeröblöt sajdítanak vala, melynek síma partja van, melyre végezék, hogy kihajtják a hajót, ha bírják.


text:
A vasmacskákat azért körös-körül elvagdalván, a tengerben hagyák, egyszersmind eloldván a kormányrudak köteleit és felvonván a nagy vitorlát a szélfúvásnak, igyekeznek vala a part felé haladni.


text:
De mikor egy zátonyos helyre találtak, ráhajtották a hajót. És az első része ugyan megakadván, mozdíthatatlanul marad vala, a hátulsó része azonban szakadoz vala a haboknak ereje miatt.


text:
A vitézeknek pedig az lőn tanácsa, hogy a foglyokat vágják le, hogy senki el ne szaladhasson, minekutána kiúszott.


text:
De a százados meg akarván tartani Pált, eltiltá őket e szándéktól, és megparancsolá, hogy a kik úszni tudnak, először azok szökdössenek a tengerbe és meneküljenek ki a szárazföldre.


text:
A többiek pedig ki deszkákon, ki a hajó egyéb darabjain. És így lőn, hogy mindnyájan szerencsésen kimenekültek a szárazföldre.


text:
A barbárok pedig nem közönséges emberséget cselekesznek vala mi velünk: mert tüzet gerjesztvén, befogadának mindnyájónkat a rajtunk való záporért és a hidegért.


text:
Mikor pedig Pál nagy sok venyigét szedett és a tűzre tette, egy vipera a melegből kimászva, az ő kezére ragada.


text:
Mikor pedig látták a barbárok az ő kezéről függeni a mérges kígyót, mondják vala egymásnak: Nyilván gyilkos ez az ember, kit nem hagya élni a bosszúállás, noha a tengerből megszabadult.


text:
Azok pedig azt várják vala, hogy ő meg fog dagadni, vagy nagyhirtelenséggel halva rogyik le. Mikor azonban sok ideig várták, és látták, hogy semmi baja nem lesz, megváltoztatva értelmöket, <f>[2†]</f> istennek mondják vala őt.


text:
<pb/>Annak a helynek környékén valának pedig a sziget főemberének, névszerint Publiusnak mezei jószágai, ki befogadván minket, három napig nagy emberségesen vendégül látott.


text:
Lőn pedig, hogy a Publius atyja hideglelésben <f>[3†]</f> és vérhasban betegen feküvék. Kihez Pál beméne, és minekutána <f>[4†]</f> könyörgött, kezeit reá vetve meggyógyítá őt.


text:
Minekutána azért ez megtörtént, egyebek is, kik betegek valának a szigeten, ő hozzá jövének és <f>[5†]</f> meggyógyulának.


text:
<pb/>Három hónap mulva tudniillik egy Alexandriába való hajón elindulánk, mely a szigeten telelt, melynek czímere Kásztor és Pollux vala.


text:
Onnét körülkerülvén, eljutánk Régiumba, és egy nap mulva déli szél támadván, másnap megérkezénk Puteóliba.


text:
Hol mikor atyafiakat találtunk, kérének minket, hogy nálok maradjunk hét napig; és úgy menénk Rómába.


text:
Onnét is az atyafiak, mikor a mi dolgainkat meghallották, nékünk előnkbe jövének Appii Forumig és Tres Tabernaeig. És mikor Pál meglátta őket, hálákat adván az Istennek, bátorságot vőn.


text:
Mikor pedig Rómába jutottunk, a százados átadá a foglyokat a testőrsereg fővezérének. Pálnak azonban megengedteték, hogy külön lakjék az őt őriző vitézzel.


text:
Lőn pedig, hogy három nap mulva magához hívatá Pál a zsidók között való főembereket. Mikor pedig egybegyűltek, monda nékik: Atyámfiai, férfiak, én jóllehet semmit sem vétkeztem a nép ellen, vagy az ősi szokások ellen, mindazáltal foglyul adattam át Jeruzsálemből a rómaiak kezébe.


text:
Kik miután kihallgattak, el akarának engem bocsátani, mivelhogy én bennem semmi halálra méltó vétek nincsen.


text:
De mivel a zsidók ellene mondtak, kényszeríttettem a császárra <f>[6†]</f> appellálni, nem mintha az én népem ellen volna valami vádam.


text:
Ennekokáért hívattalak tehát titeket, hogy lássalak benneteket és szóljak veletek; mert az Izráelnek reménységéért <f>[7†]</f> vétettem körül e lánczczal.


text:
Azok pedig mondának néki: Mi te felőled sem levelet nem vettünk Júdeából, sem pedig az atyafiak közül ide jőve valaki, nem jelentett, vagy szólott te felőled valami rosszat.


text:
Akarnók azért tőled hallani, micsoda értelemben vagy. Mert e felekezet felől <f>[8†]</f> tudva van előttünk, hogy mindenütt <f>[9†]</f> ellene mondanak.


text:
Kitűzvén tehát néki egy napot, eljövének hozzá a szállására többen; kiknek nagy bizonyságtétellel szól vala az Istennek országa felől, igyekezvén elhitetni ő velök a Jézus felől való dolgokat, úgy a Mózes törvényéből, mint a prófétákból, <f>[10†]</f> reggeltől fogva mind estvéig.


text:
Mivel pedig nem egyezének meg egymással, eloszlának, miután Pál ez egy szót mondá: Jól szólott a Szent Lélek Ésaiás próféta által <f>[11†]</f> a mi atyáinknak, mondván:


text:
Mert <f>[12†]</f> megkövéredett e népnek szíve, és füleikkel nehezen hallanak, és szemeiket behunyják; hogy szemeikkel ne lássanak, füleikkel ne halljanak, szívükkel ne értsenek és meg ne térjenek, és meg ne gyógyítsam őket.


text:
Legyen azért néktek tudtotokra, hogy a pogány népeknek <f>[13†]</f> küldetett az Istennek ez idvezítése, és ők meg is hallgatják.


text:
Marada pedig Pál két egész esztendeig az ő tulajdon bérelt szállásán, és mindazokat befogadja vala, kik ő hozzá menének.


text:
Prédikálván az Istennek országát és tanítván az Úr Jézus Krisztus felől való dolgokat teljes bátorsággal, minden tiltás nélkül.


text:
<pb/>Pál, Jézus Krisztusnak szolgája, elhívott apostol, elválasztva Isten evangyéliomá<i>nak hirdetésére. </i> <f>[1†]</f>


text:
A ki megbizonyíttatott hatalmasan Isten <f>[4†]</f> Fiának a szentség Lelke szerint, a halálból való feltámadás által, a mi Urunk Jézus Krisztus felől,


text:
A ki által vettük a <f>[5†]</f> kegyelmet és az apostolságot a hitben való engedelmességnek okáért, minden pogányok között, az ő nevéért;


text:
Mindeneknek, a kik Rómában vagytok, Isten szerelmeseinek, <f>[6†]</f> hivatalos szenteknek: Kegyelem néktek és békesség Istentől, a mi Atyánktól és az Úr Jézus Krisztustól.


text:
<pb/>Először hálát <f>[7†]</f> adok az én Istenemnek a Jézus Krisztus által mindnyájatokért, hogy a ti hiteteknek az egész világon híre van;


text:
Mert bizonyságom nékem az Isten, kinek lelkem szerint szolgálok az ő Fiának evangyéliomában, hogy szüntelen emlékezem felőletek,


text:
Imádkozásaimban mindenkor könyörögvén, <f>[8†]</f> vajha egyszer már jó szerencsés út adódnék nékem Istennek akaratából, hogy hozzátok mehessek;


text:
Mert kívánlak titeket látni, hogy valami lelki ajándékot közölhessek veletek a ti megerősítésetekre, <f>[9†]</f>


text:
Azaz, hogy együtt felbuzduljunk ti nálatok egymás hite által, a tiétek meg az enyém által. <f>[10†]</f>


text:
Nem akarom pedig, hogy ne tudjátok atyámfiai, hogy én gyakran elvégeztem magamban, hogy elmegyek hozzátok (de mindez ideig megakadályoztattam), hogy köztetek is nyerjek <f>[11†]</f> valami lelki gyümölcsöt, mint a többi pogányok közt is.


text:
Mind a görögöknek, mind a barbároknak, mind a bölcseknek, mind a tudatlanoknak köteles vagyok. <f>[12†]</f>


text:
Azért a mi rajtam áll, kész vagyok néktek is, a kik Rómában vagytok, az evangyéliomot hirdetni. <f>[13†]</f>


text:
Mert nem szégyenlem a <f>[14†]</f> Krisztus evangyéliomát; mert Istennek hatalma az <f>[15†]</f> minden hívőnek idvességére, zsidónak először meg görögnek.


text:
Mert az Istennek igazsága jelentetik ki abban hitből hitbe, miképen meg van írva: Az igaz ember pedig hitből él.


text:
Mert nyilván van az Istennek haragja mennyből, az embereknek minden hitetlensége és hamissága ellen, kik <f>[16†]</f> az igazságot hamissággal <f>[17†]</f> feltartóztatják.


text:
Mert a mi az Isten felől tudható nyilván van ő bennök; mert az Isten megjelentette nékik: <f>[18†]</f>


text:
Mert a mi Istenben láthatatlan, tudniillik az ő örökké való hatalma és istensége, a világ teremtésétől fogva az ő alkotásaiból megértetvén megláttatik; úgy, hogy ők menthetetlenek.


text:
Mert bár az Istent megismerték, mindazáltal nem mint Istent dicsőítették őt, sem néki hálákat nem adtak; hanem az ő okoskodásaikban hiábavalókká lettek, és az ő balgatag szívök megsötétedett. <f>[19†]</f>


text:
És az örökkévaló Istennek dicsőségét felcserélték a mulandó embereknek és madaraknak és négylábú állatoknak és csúszó-mászó állatoknak képmásával. <f>[21†]</f>


text:
Annakokáért adta is őket az Isten szívök kivánságaiban tisztátalanságra, hogy egymás testét megszeplősítsék; <f>[22†]</f>


text:
Mint a kik az Isten igazságát hazugsággá változtatták, és a teremtett dolgokat tisztelték és szolgálták a teremtő helyett, a ki mind örökké áldott. Ámen. <f>[23†]</f>


text:
Annakokáért adta őket az Isten tisztátalan indulatokra; mert az ő asszonynépeik is elváltoztatták a természet folyását természetellenesre:


text:
Hasonlóképen a férfiak is elhagyván az asszonynéppel való természetes élést, egymásra gerjedtek bujaságukban, <f>[24†]</f> férfiak férfiakkal fertelmeskedvén, és az ő tévelygésöknek méltó jutalmát elvevén önmagokban.


text:
És a miképen nem méltatták az Istent arra, hogy ismeretökben megtartsák, azonképen oda adták őket az Isten méltatlan gondolkozásra, hogy illetlen dolgokat cselekedjenek;


text:
A kik teljesek minden hamissággal, paráznasággal, gonoszsággal, kapzsisággal, rosszasággal; rakvák, írigységgel, gyilkossággal, versengéssel, álnoksággal, rossz erkölcscsel;


text:
Súsárlók, rágalmazók, istengyűlölők, dölyfösek, kevélyek, dicsekedők, rosszban mesterkedők, szüleiknek engedetlenek,


text:
Kik jóllehet az Isten végzését ismerik, hogy a kik ilyeneket cselekesznek, méltók a halálra, mégis nemcsak cselekszik azokat, hanem az akképen cselekvőkkel egyet is értenek. <f>[25†]</f>


text:
<pb/>Annakokáért menthetetlen vagy óh ember, bárki légy, a ki ítélsz: mert a miben mást megítélsz, önmagadat kárhoztatod; mivel ugyanazokat míveled te, a ki ítélsz. <f>[1†]</f>


text:
Vagy azt gondolod, óh ember, a ki megítéled azokat, a kik ilyeneket cselekesznek, és te is azokat cselekszed, hogy te elkerülöd az Istennek ítéletét?


text:
Avagy megveted az ő jóságának, elnézésének és hosszútűrésének gazdagságát, nem tudván, hogy az Istennek jósága téged megtérésre indít? <f>[2†]</f>


text:
De te a te keménységed és meg nem tért szíved szerint gyűjtesz magadnak haragot a haragnak és az Isten igaz ítélete kijelentésének napjára.


text:
Azoknak, a kik a jó cselekedetben való állhatatossággal dicsőséget, tisztességet és halhatatlanságot keresnek, örök élettel; <f>[4†]</f>


text:
Azoknak pedig, a kik versengők és a kik nem engednek az <f>[5†]</f> igazságnak, hanem engednek a hamisságnak, búsulással és haraggal.


text:
Mert a kik törvény nélkül vétkeztek, törvény nélkül vesznek is el: és a kik a törvény alatt vétkeztek, törvény által ítéltetnek meg,


text:
(Mert nem azok igazak Isten előtt, a kik a törvényt hallgatják, hanem azok fognak megigazulni, a kik a törvényt betöltik. <f>[7†]</f>


text:
Mert mikor a pogányok, a kiknek törvényök nincsen, természettől a törvény dolgait cselekszik, akkor ők, törvényök nem lévén, önmagoknak törvényök:


text:
Mint a kik megmutatják, hogy a törvény cselekedete be van írva az ő szívökbe, egyetemben bizonyságot tévén arról az ő lelkiismeretök és gondolataik, a melyek egymást kölcsönösen vádolják vagy mentegetik.)


text:
Azon a napon, melyen az Isten megítéli az emberek titkait az én evangyéliomom szerint a Jézus Krisztus által. <f>[8†]</f>


text:
És ismered az ő akaratát, <f>[9†]</f> és választást tudsz tenni azok között, a melyek különböznek <i>attól,</i> <f>[10†]</f> mivelhogy a törvényből megtaníttattál;


text:
És azt hiszed magadról, hogy te a vakoknak vezetője, <f>[11†]</f> a sötétségben levőknek világossága,


text:
A balgatagok tanítója, a kiskorúak mestere vagy, bírván a törvényben az ismeret és igazság formáját.


text:
A ki azért mást tanítasz, magadat nem tanítod-é? a ki azt hirdeted, hogy ne lopj, lopsz-é? <f>[12†]</f>


text:
A ki azt mondod, ne paráználkodjál, paráználkodol-é? a ki útálod a bálványokat, szentségtörő vagy-é?


text:
Mert használ ugyan a körülmetélkedés, ha a törvényt megtartod; de ha a törvényt áthágod, a te körülmetélkedésed körülmetéletlenséggé lett.


text:
Ha tehát a körülmetéletlen pogány megtartja a törvénynek parancsolatait, az ő körülmetéletlensége nem körülmetélkedésül tulajdoníttatik-é néki?


text:
És a természettől fogva körülmetéletlen ember, ha a törvényt megtartja, megítél téged, a ki a betű és körülmetélkedés mellett is a törvényeknek megrontója vagy. <f>[14†]</f>


text:
Mert nem az a zsidó, a ki külsőképen az; sem nem az a körülmetélés, a mi a testen külsőképen van: <f>[15†]</f>


text:
Hanem az a zsidó, a ki belsőképen az; és a szívnek lélekben, nem betű szerint való körülmetélése <i>az igazi körülmetélkedés;</i> a melynek dícsérete nem emberektől, hanem Istentől van. <f>[16†]</f>


text:
De hát hogy ha némelyek nem hittek? Vajjon azoknak hitetlensége nem teszi-é hiábavalóvá az Istennek hűségét? <f>[2†]</f>


text:
Távol legyen. Sőt inkább az Isten legyen igaz, minden ember <f>[3†]</f> pedig hazug, a mint meg van írva: Hogy igaznak ítéltessél a te beszédeidben, és <f>[4†]</f> győzedelmes légy, mikor vádolnak téged.


text:
Ha pedig a mi igazságtalanságunk az Istennek igazságát mutatja meg, mit mondjunk? Vajjon igazságtalan-é az Isten, hogy minket büntet? Emberi módon szólok. <f>[5†]</f>


text:
Mert ha az Istennek igazsága az én hazugságom által öregbült az ő dicsőségére, miért kárhoztattatom még én is, mint bűnös?


text:
Sőt inkább ne cselekedjük-é a rosszat, hogy <i>abból</i> jó származzék? — a mint minket rágalmaznak, és a mint némelyek mondogatják, hogy mi így beszélünk, a kiknek kárhoztatása igazságos.


text:
Micsoda tehát? Különbek vagyunk-é? Semmiképen nem. Mert az elébb megmutattuk nyilván, hogy zsidók és görögök mindnyájan bűn alatt vannak; <f>[7†]</f>


text:
Mindnyájan elhajlottak, egyetemben haszontalanokká lettek; nincs, a ki jót cselekedjék, nincsen csak egy is.


text:
Nyitott sír az ő torkuk; nyelvökkel álnokságot szólnak; áspis kígyó mérge van ajkaik alatt. <f>[9†]</f>


text:
Tudjuk pedig, <f>[13†]</f> hogy a mit a törvény mond, azoknak mondja, a kik a törvény alatt vannak; hogy minden száj bedugassék, és az egész világ Isten ítélete alá essék.


text:
Annakokáért a törvénynek cselekedeteiből egy test sem igazul meg ő előtte: <f>[14†]</f> mert a bűn ismerete <f>[15†]</f> a törvény által vagyon.


text:
Most pedig törvény nélkül jelent meg az Istennek igazsága, <f>[16†]</f> a melyről tanúbizonyságot tesznek a törvény és a próféták; <f>[17†]</f>


text:
Istennek igazsága pedig a Jézus Krisztusban való hit által mindazokhoz és mindazoknak, a kik hisznek. Mert nincs <f>[18†]</f> különbség,


text:
Kit az Isten eleve rendelt <f>[20†]</f> engesztelő áldozatul, hit által, az ő vérében, hogy megmutassa az ő igazságát az előbb elkövetett bűnöknek elnézése miatt,


text:
Az Isten hosszútűrésénél fogva, az ő igazságának megbizonyítására, a mostani időben, hogy igaz legyen Ő és megigazítsa azt, a ki a Jézus hitéből való.


text:
Hol van tehát a dicsekedés? Kirekesztetett. Mely törvény által? A cselekedeteké által? Nem; hanem a hit törvénye által. <f>[21†]</f>


text:
A törvényt tehát hiábavalóvá tesszük-é a hit által? Távol legyen! Sőt inkább a törvényt <f>[25†]</f> megerősítjük.


text:
Mert mit mond az írás: Hitt <f>[1†]</f> pedig Ábrahám az Istennek, és tulajdoníttaték az ő néki igazságul.


text:
Annak pedig, a ki munkálkodik, a jutalom nem tulajdoníttatik kegyelemből, hanem tartozás szerint; <f>[2†]</f>


text:
Ellenben annak, a ki nem munkálkodik, hanem hisz abban, a ki az istentelent megigazítja, az ő hite tulajdoníttatik igazságul. <f>[3†]</f>


text:
A mint Dávid is boldognak mondja azt az embert, a kinek az Isten igazságot tulajdonít cselekedetek nélkül.


text:
Boldogok, a kiknek megbocsáttattak az <f>[4†]</f> ő hamisságaik, és a kiknek elfedeztettek az ő bűneik.


text:
Ez a boldogság tehát a zsidónak, vagy a pogánynak is <i>tulajdoníttatik</i>-é? Mert azt mondjuk, hogy Ábrahámnak a hit tulajdoníttaték igazságul.


text:
Miképen tulajdoníttaték tehát? Körülmetélt vagy körülmetéletlen állapotában? Nem körülmetélt, hanem körülmetéletlen állapotában.


text:
És a körülmetélkedés jegyét körülmetéletlenségében <i>tanusított</i> hite igazságának pecsétjéül nyerte: hogy atyja <f>[5†]</f> legyen mindazoknak, a kik körülmetéletlen létökre <f>[6†]</f> hisznek, hogy azoknak is tulajdoníttassék az igazság;


text:
És <i>hogy</i> atyja <i>legyen</i> a körülmetélteknek is, azoknak, a kik nemcsak körülmetélkednek, hanem követik is a mi atyánknak Ábrahámnak körülmetéletlenségében <i>tanusított</i> hitének nyomdokait.


text:
Mert nem a törvény által adatott az ígéret Ábrahámnak, vagy az ő magvának, hogy e világnak örököse lesz, hanem a hitnek igazsága által. <f>[7†]</f>


text:
Mert ha azok az örökösök, kik a törvényből valók, hiábavalóvá lett a hit, és haszontalanná az ígéret: <f>[8†]</f>


text:
Mert a törvény haragot nemz: a hol pedig nincsen törvény, ott törvény ellen való cselekedet sincsen.


text:
Azért hitből, hogy kegyelemből <i>legyen;</i> hogy erős legyen az ígéret az egész magnak; nemcsak a törvényből valónak, hanem az Ábrahám hitéből valónak is, a ki mindnyájunknak atyánk


text:
(A mint meg van írva, hogy sok nép atyjává tettelek téged <f>[9†]</f>) az előtt, az Isten előtt, a kiben hitt, a ki a holtakat megeleveníti, és azokat, a melyek nincsenek, előszólítja mint meglevőket.


text:
A ki reménység ellenére reménykedve hitte, hogy sok népnek atyjává lesz, a szerint, a mint megmondatott: Így lészen a te magod. <f>[10†]</f>


text:
És hitében erős lévén, nem gondolt az ő már elhalt testére, mintegy százesztendős lévén, sem Sárának elhalt méhére; <f>[11†]</f>


text:
Az Istennek ígéretében sem kételkedett hitetlenséggel, hanem erős volt a hitben, dicsőséget adván az Istennek,


text:
Hanem mi érettünk is, a kiknek majd tulajdoníttatik, azoknak tudniillik, a kik hisznek Abban, a ki feltámasztotta a mi <f>[12†]</f> Urunkat a Jézust a halálból,


text:
Ki a mi <f>[13†]</f> bűneinkért <i>halálra</i> adatott, és feltámasztatott <f>[14†]</f> a mi megigazulásunkért.


text:
A ki által van a menetelünk is hitben ahhoz a kegyelemhez, <f>[1†]</f> a melyben állunk; és dicsekedünk az Isten dicsőségének reménységében.


text:
Nemcsak pedig, hanem dicsekedünk a háborúságokban is, tudván, hogy a háborúság békességes tűrést nemz, <f>[2†]</f>


text:
A reménység pedig nem szégyenít meg; mert az Istennek szerelme kitöltetett a mi szívünkbe a Szent Lélek által, <f>[3†]</f> ki adatott nékünk.


text:
Az Isten pedig a mi hozzánk való szerelmét abban mutatta meg, hogy mikor még bűnösök voltunk, Krisztus érettünk <f>[5†]</f> meghalt.


text:
Minekutána azért most megigazultunk az ő vére által, sokkal inkább megtartatunk a harag ellen ő általa.


text:
Mert ha, mikor ellenségei voltunk, megbékéltünk Istennel <f>[6†]</f> az ő Fiának halála által, sokkal inkább megtartatunk az ő élete által minekutána megbékéltünk vele.


text:
Nemcsak pedig, hanem dicsekedünk is az Istenben a mi Urunk Jézus Krisztus által, a ki által most a megbékélést nyertük.


text:
<pb/>Annakokáért, miképen egy ember által jött be a világra a bűn <f>[7†]</f> és a bűn által a halál, és akképen a halál minden emberre elhatott, mivelhogy mindenek vétkeztek;


text:
Úgyde a halál uralkodott Ádámtól Mózesig azokon is, a kik nem az Ádám esetének hasonlatossága szerint vétkeztek, a ki ama következendőnek kiábrázolása vala.


text:
De a kegyelmi ajándék nem úgy <i>van,</i> mint a bűneset; mert ha amaz egynek esete miatt sokan haltak meg, az Isten kegyelme és a kegyelemből való ajándék, mely az egy ember Jézus Krisztusé, sokkal inkább elhatott sokakra.


text:
És az ajándék sem úgy <i>van,</i> mint egy vétkező által; mert az ítélet egyből <i>lett</i> kárhozottá, az ajándék pedig sok bűnből <i>van</i> igazulásra.


text:
Mert ha az egynek bűnesete miatt uralkodott a halál az egy által: sokkal inkább az életben uralkodnak az egy Jézus Krisztus által azok, kik a kegyelemnek és az igazság ajándékának bővölködésében részesültek.


text:
Bizonyára azért, miképen egynek bűnesete által minden emberre <i>elhatott</i> a kárhozat: azonképen egynek igazsága által minden emberre <i>elhatott</i> az életnek megigazulása.


text:
Mert miképen egy embernek engedetlensége által sokan bűnösökké lettek: azonképen egynek engedelmessége által sokan igazakká lesznek.


text:
A törvény pedig bejött, hogy a bűn megnövekedjék; <f>[8†]</f> de a hol megnövekedik a bűn, ott a kegyelem sokkal inkább bővölködik:


text:
Hogy miképen uralkodott a bűn a halálra, azonképen a kegyelem is uralkodjék igazság által az örök életre a mi Urunk Jézus Krisztus által. <f>[9†]</f>


text:
Avagy nem tudjátok-é, hogy a kik megkeresztelkedtünk Krisztus <f>[1†]</f> Jézusba, az ő halálába keresztelkedtünk meg?


text:
Eltemettettünk azért ő vele együtt a keresztség által a halálba: <f>[2†]</f> hogy miképen feltámasztatott Krisztus a halálból az Atyának dicsősége által, azonképen mi is új életben <f>[3†]</f> járjunk.


text:
Mert ha az ő halálának hasonlatossága szerint vele egygyé lettünk, bizonyára feltámadásáé szerint is <i>azok</i> leszünk. <f>[4†]</f>


text:
Tudván azt, hogy a mi ó <f>[5†]</f> emberünk ő vele megfeszíttetett, hogy megerőtelenüljön a bűnnek teste, hogy ezután ne szolgáljunk a bűnnek:


text:
Tudván, hogy Krisztus, a ki feltámadott a halálból, többé meg nem hal; a halál többé rajta nem uralkodik,


text:
Ezenképen gondoljátok ti is, hogy meghaltatok a bűnnek, <f>[9†]</f> de éltek az Istennek a mi Urunk Jézus Krisztusban.


text:
Ne uralkodjék tehát a bűn a ti halandó testetekben, <f>[10†]</f> hogy engedjetek néki az ő kívánságaiban:


text:
Se ne szánjátok oda a ti tagjaitokat hamisságnak fegyvereiül <f>[11†]</f> a bűnnek; hanem szánjátok oda magatokat az Istennek, mint a kik a halálból életre keltetek, és a ti tagjaitokat igazságnak fegyvereiül az Istennek.


text:
Avagy nem tudjátok, hogy a kinek oda szánjátok magatokat szolgákul az engedelmességre, annak <f>[12†]</f> vagytok szolgái, a kinek engedelmeskedtek: vagy a bűnnek halálra, vagy az engedelmességnek igazságra?


text:
De hála az Istennek, hogy <i>jóllehet</i> a bűn szolgái voltatok, de szívetek szerint engedelmeskedtek a tudomány azon alakjának, a melyre adattatok.


text:
Emberi módon szólok a ti testeteknek erőtlensége miatt. Mert a miképen oda szántátok a ti tagjaitokat a tisztátalanságnak és a hamisságnak szolgáiul a hamisságra: <f>[14†]</f> azonképen szánjátok oda most a ti tagjaitokat szolgáiul az igazságnak a megszenteltetésre.


text:
Micsoda gyümölcsét vettétek azért akkor azoknak, a miket most szégyenletek? mert azoknak a <f>[15†]</f> vége halál.


text:
Most pedig, minekutána felszabadultatok a bűn alól, szolgáivá lettetek pedig az Istennek: megvan a gyümölcsötök a megszenteltetésre, a vége pedig örök élet.


text:
Mert a bűn zsoldja halál; <f>[16†]</f> az Isten kegyelmi ajándéka pedig örök élet a mi Urunk Krisztus Jézusban.


text:
<pb/>Avagy nem tudjátok-é atyámfiai, mert törvényismerőkhöz szólok, hogy a törvény uralkodik az emberen, a míg él?


text:
Mert a férjes asszony, míg él a férj, ehhez van kötve törvény szerint, de ha meghal <f>[1†]</f> a férj, felszabadul <i>az asszony</i> a férj törvénye alól.


text:
Azért tehát az ő férjének életében paráznának mondatik, ha más férfihoz megy; <f>[2†]</f> ha azonban meghal a férje, szabaddá lesz a törvénytől, úgy hogy nem lesz parázna, ha más férfihoz megy.


text:
Azért atyámfiai, ti is meghaltatok a törvénynek a Krisztus teste <f>[3†]</f> által, hogy legyetek máséi, azéi, a ki a halálból feltámasztatott, hogy gyümölcsöt teremjünk Istennek.


text:
Mert mikor a testben voltunk, a bűnök indulatai a törvény által dolgoztak a mi tagjainkban, hogy gyümölcsözzenek <f>[4†]</f> a halálnak;


text:
Most pedig megszabadultunk a törvénytől, minekutána meghaltunk arra nézve, a mely által lekötve tartattunk; <f>[5†]</f> hogy szolgáljunk a léleknek újságában és nem a betű óságában.


text:
Mit mondunk tehát? A törvény bűn-é? Távol legyen: sőt inkább a bűnt nem ismertem, hanem csak a <f>[6†]</f> törvény által; mert a kívánságról sem tudtam volna, ha a törvény nem mondaná: Ne kívánjad.


text:
De a bűn alkalmat vévén, a parancsolat által nemzett bennem minden kívánságot; mert törvény nélkül holt a bűn.


text:
Én pedig meghalék; és úgy találtaték, hogy az a parancsolat, mely életre való, nékem <f>[7†]</f> halálomra van.


text:
Tehát a jó nékem halálom lett-é? Távol legyen: sőt inkább a bűn <i>az,</i> hogy megtessék a bűn, mely a jó által nékem halált szerez, hogy felette igen bűnös legyen a bűn a parancsolat által.


text:
Mert a mit cselekeszem, nem ismerem: mert nem azt mívelem, a mit akarok, hanem a mit gyűlölök, azt cselekeszem.


text:
Mert tudom, hogy nem lakik én bennem, azaz a testemben jó; <f>[10†]</f> mert az akarás megvan bennem, de a jó véghezvitelét nem találom.


text:
Ha pedig én azt cselekeszem, a mit nem akarok, nem én mívelem már azt, hanem a bennem lakozó bűn. <f>[11†]</f>


text:
Megtalálom azért magamban, ki a jót akarom cselekedni, ezt a törvényt, hogy a bűn megvan bennem. <f>[12†]</f>


text:
De látok egy másik törvényt az én tagjaimban, mely ellenkezik az elmém törvényével, <f>[13†]</f> és engem rabul ád a bűn törvényének, mely van az én tagjaimban.


text:
Hálát adok Istennek a mi Urunk Jézus Krisztus által. Azért jóllehet én az elmémmel az Isten törvényének, de testemmel a bűn törvényének szolgálok.


text:
<pb/>Nincsen azért immár semmi kárhoztatásuk azoknak, a kik Krisztus Jézusban vannak, <f>[1†]</f> kik nem test szerint járnak, hanem <f>[2†]</f> Lélek szerint.


text:
Mert a Jézus Krisztusban való élet lelkének törvénye megszabadított engem a bűn és a halál törvényétől.


text:
Mert a mi a törvénynek lehetetlen vala, mivelhogy erőtelen vala a test miatt, az Isten az ő Fiát elbocsátván bűn testének hasonlatosságában és a <f>[3†]</f> bűnért, kárhoztatá a bűnt a testben.


text:
Hogy a törvénynek igazsága <f>[4†]</f> beteljesüljön bennünk, kik nem test szerint járunk, hanem Lélek szerint.


text:
Mert a test gondolata ellenségeskedés Isten ellen; minthogy <f>[6†]</f> az Isten törvényének nem engedelmeskedik, mert nem is teheti.


text:
De ti nem vagytok testben, hanem lélekben, ha ugyan az Isten Lelke lakik bennetek. <f>[7†]</f> A kiben pedig nincs a Krisztus Lelke, az nem az övé.


text:
Hogyha pedig Krisztus ti bennetek <i>van,</i> jóllehet a test holt a bűn miatt, a lélek ellenben élet az igazságért.


text:
De ha Annak a Lelke lakik bennetek, a ki feltámasztotta Jézust a halálból, ugyanaz, <f>[8†]</f> a ki feltámasztotta Krisztus Jézust a halálból, megeleveníti a ti halandó testeiteket <f>[9†]</f> is az ő ti bennetek lakozó Lelke által.


text:
Mert, ha test szerint éltek, meghaltok; de ha a test cselekedeteit a lélekkel megöldökölitek, éltek. <f>[11†]</f>


text:
Mert nem kaptatok szolgaság lelkét ismét a félelemre, <f>[12†]</f> hanem a fiúságnak Lelkét kaptátok, a ki <f>[13†]</f> által kiáltjuk: Abbá, Atyám!


text:
Ha pedig gyermekek, <f>[15†]</f> örökösök is; örökösei Istennek, örököstársai pedig Krisztusnak; ha ugyan vele együtt szenvedünk, <f>[16†]</f> hogy vele együtt is dicsőüljünk meg.


text:
Mert azt tartom, hogy a miket most szenvedünk, nem <f>[17†]</f> hasonlíthatók ahhoz a dicsőséghez, mely nékünk megjelentetik.


text:
Mert a teremtett világ hiábavalóság alá vettetett, nem <f>[19†]</f> önként, hanem azért, a ki az alá vetette.


text:
Azzal a reménységgel, hogy maga a teremtett világ is megszabadul a rothadandóság <f>[20†]</f> rabságától az Isten fiai dicsőségének szabadságára.


text:
Nemcsak <i>ez</i> pedig, hanem magok a Lélek zsengéjének birtokosai, mi magunk is fohászkodunk magunkban, várván a fiúságot, a mi testünknek <f>[21†]</f> megváltását.


text:
Mert reménységben tartattunk meg; a reménység pedig, ha láttatik, nem reménység; mert a mit lát valaki, miért reményli is <i>azt?</i>


text:
Hasonlatosképen pedig a Lélek is segítségére van a mi erőtelenségünknek. Mert azt, a mit kérnünk kell, a mint kellene, nem tudjuk; de maga a <f>[22†]</f> Lélek esedezik mi érettünk kimondhatatlan fohászkodásokkal.


text:
A ki pedig a <f>[23†]</f> szíveket vizsgálja, tudja, mi a Lélek gondolata, mert Isten szerint esedezik a szentekért.


text:
Tudjuk pedig, hogy azoknak, a kik Istent szeretik, minden javokra van, mint a kik <i>az</i> <i>ő</i> végzése szerint hivatalosak.


text:
Mert a kiket eleve ismert, eleve el is rendelte, hogy <f>[24†]</f> azok az ő Fia ábrázatához hasonlatosak legyenek, hogy ő legyen elsőszülött <f>[25†]</f> sok atyafi között.


text:
A kiket pedig eleve elrendelt, azokat el is hívta; és a kiket elhívott, azokat meg is igazította; a kiket pedig megigazított, azokat meg is dicsőítette.


text:
A ki az ő tulajdon <f>[26†]</f> Fiának nem kedvezett, hanem őt mindnyájunkért odaadta, mimódon ne ajándékozna vele együtt mindent minékünk?


text:
Kicsoda az, a ki kárhoztat? Krisztus az, a ki meghalt, sőt a ki fel is támadott, a ki az Isten jobbján van, <f>[28†]</f> a ki esedezik is <f>[29†]</f> érettünk:


text:
Kicsoda szakaszt el minket a Krisztus szerelmétől? nyomorúság vagy szorongattatás, <f>[30†]</f> vagy üldözés, vagy éhség, vagy meztelenség, vagy veszedelem, vagy fegyver-é?


text:
A mint megvan írva, hogy: Te éretted gyilkoltatunk minden napon; olybá <f>[31†]</f> tekintenek mint vágó juhokat.


text:
Mert meg vagyok győződve, hogy sem halál, sem élet, sem angyalok, sem fejedelemségek, sem hatalmasságok, sem jelenvalók, sem következendők,


text:
Sem magasság, sem mélység, sem semmi más teremtmény nem szakaszthat el minket az Istennek szerelmétől, mely vagyon a mi Urunk Jézus Krisztusban.


text:
<pb/>Igazságot szólok Krisztusban, nem hazudok, lelkiismeretem velem együtt tesz bizonyságot a Szent Lélek által,


text:
Mert kívánnám, hogy én magam átok legyek, <i>elszakasztva</i> a Krisztustól az én atyámfiaiért, a kik rokonaim test szerint;


text:
A kik izráeliták, a kiké a fiúság <f>[1†]</f> és a dicsőség és a szövetségek, meg a <f>[2†]</f> törvényadás és az isteni tisztelet és az ígéretek;


text:
A kiké az atyák, és a kik közül való test szerint a Krisztus, <f>[3†]</f> a ki mindeneknek felette örökké áldandó <f>[4†]</f> Isten. Ámen.


text:
Nem lehet pedig, hogy meghiúsult legyen az Isten beszéde. <f>[5†]</f> Mert nem mindnyájan izráeliták azok, kik Izráeltől valók;


text:
Sem nem mindnyájan fiak, kik az Ábrahám magvából valók; hanem: Izsákban <f>[6†]</f> neveztetik néked a te magod.


text:
Mert mikor még meg sem születtek, sem semmi jót vagy gonoszt nem cselekedtek, hogy az Istennek kiválasztás szerint való végzése megmaradjon, nem cselekedetekből, <f>[10†]</f> hanem az elhívótól,


text:
Mert Mózesnek ezt mondja: Könyörülök azon, a kin könyörülök, és kegyelmezek annak, a kinek kegyelmezek. <f>[14†]</f>


text:
Mert azt mondja az írás a Faraónak, hogy: Azért támasztottalak téged, hogy megmutassam benned az én hatalmamat, és hogy hirdessék az én nevemet az egész földön. <f>[15†]</f>


text:
Mondod azért nékem: Miért fedd hát <i>engem?</i> <i>Hiszen</i> az ő akaratának kicsoda áll ellene? <f>[16†]</f>


text:
Sőt inkább kicsoda vagy te óh ember, hogy versengsz az Istennel? Avagy mondja-é a készítmény a készítőnek: Miért csináltál engem így? <f>[17†]</f>


text:
Avagy nincsen-é a fazekasnak hatalma az agyagon, hogy ugyanazon gyuradékból némely edényt tisztességre, némelyt pedig becstelenségre csináljon?


text:
Ha pedig az Isten az ő haragját megmutatni és hatalmát megismertetni kívánván, nagy békességes tűréssel elszenvedte a harag edényeit, melyek veszedelemre készíttettek,


text:
És hogy megismertesse az ő dicsőségének <f>[18†]</f> gazdagságát az irgalom edényein, melyeket eleve elkészített a dicsőségre, <i>mit szólhatsz ellene?</i>


text:
A mint Hóseásnál is mondja: Hívom a nem én népemet én népemnek; és a nem szerettet szeretettnek. <f>[19†]</f>


text:
És lészen, hogy azon a helyen, a hol ez mondatott nékik: Ti nem vagytok az én népem, ott az élő Isten fiainak fognak hívatni. <f>[20†]</f>


text:
Ésaiás pedig ezt kiáltja Izráel felől: Ha Izráel fiainak száma <i>annyi</i> volna is, mint a tenger fövenye, a maradék tartatik meg. <f>[21†]</f>


text:
És a mint Ésaiás előre megmondotta: Ha a Seregeknek <f>[22†]</f> Ura nem hagyott volna nékünk magot, olyanokká lettünk volna, mint Sodoma, és Gomorához volnánk hasonlók.


text:
Mit mondunk hát? Azt, hogy a pogányok, a kik az igazságot nem követték, az <f>[23†]</f> igazságot elnyerték, még pedig a hitből való igazságot;


text:
Miért? Azért, mert nem hitből <i>keresték,</i> hanem mintha a törvény cselekedeteiből volna. Mert beleütköztek a beleütközés <f>[24†]</f> kövébe,


text:
A mint meg van írva: Ímé beleütközés kövét és megbotránkozás szikláját teszem <f>[25†]</f> Sionba; és a ki hisz benne, nem szégyenül meg.


text:
Mert bizonyságot <f>[1†]</f> teszek felőlök, hogy Isten iránt való buzgóság van bennök, de <f>[2†]</f> nem megismerés szerint.


text:
Mert az Isten igazságát nem <f>[3†]</f> ismervén, és az ő tulajdon igazságukat igyekezvén érvényesíteni, az Isten igazságának nem engedelmeskedtek.


text:
Mert Mózes a törvényből való igazságról <i>azt</i> írja, hogy a ki <f>[5†]</f> azokat cselekeszi, él azok által.


text:
A hitből való igazság pedig így szól: Ne mondd <f>[6†]</f> a te szívedben: Kicsoda megy föl a mennybe? (azaz, hogy Krisztus aláhozza;)


text:
De mit mond? Közel hozzád a beszéd, a szádban és <f>[7†]</f> a szívedben van: azaz a hit beszéde, a melyet mi hirdetünk.


text:
Mert ha a te száddal vallást teszel az Úr Jézusról, <f>[8†]</f> és szívedben hiszed, hogy az Isten feltámasztotta őt a halálból, megtartatol.


text:
Mert nincs különbség zsidó meg görög között; mert ugyanaz az Ura mindeneknek, a ki kegyelemben gazdag mindenekhez, a kik <f>[11†]</f> őt segítségül hívják.


text:
Mimódon hívják azért segítségül <i>azt,</i> a kiben nem hisznek? Mimódon hisznek pedig <i>abban</i>, a ki felől nem hallottak? Mimódon hallanának pedig prédikáló nélkül?


text:
Mimódon prédikálnak pedig, ha el nem küldetnek? A miképen meg van írva: Mely szépek a <f>[13†]</f> békesség hirdetőknek lábai, a kik jókat hirdetnek!


text:
De nem mindenek engedelmeskedtek az evangyéliomnak. Mert Ésaiás azt mondja: Uram! <f>[14†]</f> Kicsoda hitt a mi beszédünknek?


text:
De mondom: Avagy nem hallották-é? Sőt inkább az egész <f>[15†]</f> földre elhatott az ő hangjok, és a lakóföld véghatáráig az ő beszédök.


text:
De mondom: Avagy nem ismerte-é Izráel? Először Mózes mondja: Én <f>[16†]</f> titeket felingerellek egy nem néppel, értelmetlen néppel haragítalak meg titeket.


text:
Ésaiás pedig bátorságosan ezt mondja: Megtaláltak <f>[17†]</f> azok, a kik engem nem keresnek; nyilvánvaló lettem azoknak, a kik felőlem nem kérdezősködtek.


text:
Az Izráelről pedig ezt mondja: Egész napon <f>[18†]</f> kiterjesztettem kezeimet az engedetlenkedő és ellenmondó néphez.


text:
<pb/>Mondom tehát: Avagy elvetette-é Isten az ő népét? Távol legyen; mert én is izráelita vagyok, az Ábrahám <f>[1†]</f> magvából, Benjámin nemzetségéből való.


text:
Nem vetette el Isten az ő népét, melyet eleve ismert. Avagy nem tudjátok-é, mit mond az írás Illésről? a mint könyörög Istenhez Izráel ellen, mondván:


text:
Uram, a te <f>[2†]</f> prófétáidat megölték, és a te oltáraidat lerombolták; és csak én egyedül maradtam, és engem is halálra keresnek.


text:
De mit mond néki az isteni felelet? Meghagytam magamnak hétezer embert, a kik nem hajtottak térdet a Baálnak.


text:
Hogyha pedig kegyelemből, akkor nem cselekedetekből: különben a kegyelem nem volna többé kegyelem. Hogyha pedig cselekedetekből, akkor nem kegyelemből: különben a cselekedet nem volna többé cselekedet.


text:
Micsoda tehát? A mit Izráel keres, azt nem nyerte meg: a választottak ellenben megnyerték, a többiek pedig megkeményíttettek:


text:
A mint meg van írva: Az Isten kábultság lelkét adta nékik; szemeket, hogy ne lássanak, füleket, hogy ne halljanak, mind e mai napig. <f>[3†]</f>


text:
Annakokáért mondom: Avagy azért botlottak-é meg, hogy elessenek? Távol legyen; hanem az ő esetük folytán <f>[5†]</f> <i>lett</i> az idvesség a pogányoké, hogy <f>[6†]</f> ők felingereltessenek.


text:
Ha pedig az ő esetök világnak gazdagsága, és az ő veszteségök pogányok gazdagsága, mennyivel inkább az ő teljességök?


text:
Mert néktek mondom a pogányoknak, a mennyiben hát én pogányok apostola vagyok, <f>[7†]</f> a szolgálatomat dicsőítem,


text:
Mert ha az ő elvettetésök a világnak megbékélése, micsoda <i>lesz</i> a felvételök hanemha élet a halálból?


text:
Ha pedig némely ágak kitörettek, te pedig vadolajfa létedre beoltattál azok közé, és részese lettél az olajfa gyökerének és zsírjának; <f>[9†]</f>


text:
Ne kevélykedjél az ágak ellenében: ha pedig kevélykedel, nem te hordozod a gyökeret, hanem a gyökér téged.


text:
Mert ha az Isten a természet szerint való ágaknak nem kedvezett, majd néked sem kedvez. <f>[10†]</f>


text:
Tekintsd meg azért az Istennek kegyességét és keménységét: azok iránt a kik elestek, keménységét; irántad pedig a kegyességét, ha megmaradsz a kegyességben; különben te is kivágatol. <f>[11†]</f>


text:
Sőt azok is, ha meg nem maradnak a hitetlenségben, beoltatnak; mert az Isten ismét beolthatja őket. <f>[12†]</f>


text:
Mert ha te a természet szerint való vadolajfából kivágattál, és természet ellenére beoltattál a szelid olajfába: mennyivel inkább beoltatnak ezek a természet szerint valók az ő saját olajfájokba. <f>[13†]</f>


text:
Mert nem akarom, hogy ne tudjátok atyámfiai ezt a titkot, hogy magatokat el ne higyjétek, hogy a megkeményedés Izráelre nézve <i>csak</i> <f>[14†]</f> részben <f>[15†]</f> történt, a meddig a pogányok teljessége bemegyen.


text:
És így az egész Izráel megtartatik, a mint meg van írva: Eljő Sionból a Szabadító, és elfordítja Jákóbtól a gonoszságokat: <f>[16†]</f>


text:
Az evangyéliomra nézve ugyan ellenségek ti érettetek; de a választásra nézve szerelmetesek az atyákért.


text:
Mert miképen ti egykor engedetlenkedtetek az Istennek, most pedig irgalmasságot nyertetek az ő engedetlenségök miatt:


text:
Azonképen ők is most engedetlenkedtek, hogy a ti irgalmasságba jutásotok folytán ők is irgalmasságot nyerjenek;


text:
<pb/>Óh Isten gazdagságának, bölcseségének és tudományának mélysége! Mely igen kikutathatatlanok az ő ítéletei s kinyomozhatatlanok az ő útai!


text:
<pb/>Kérlek azért titeket atyámfiai az Istennek irgalmasságára, hogy szánjátok oda a ti testeiteket élő, szent és Istennek kedves áldozatul, mint a ti okos tiszteleteteket. <f>[1†]</f>


text:
És ne szabjátok magatokat e világhoz, hanem változzatok el a ti elméteknek megújulása által, <f>[2†]</f> hogy megvizsgáljátok, mi az Istennek jó, kedves és tökéletes akarata.


text:
Mert a nékem adott kegyelem által mondom mindenkinek közöttetek, hogy feljebb ne bölcselkedjék, mint a hogy kell bölcselkedni; <f>[3†]</f> hanem józanon bölcselkedjék, a mint az Isten adta kinek-kinek a <f>[4†]</f> hit mértékét.


text:
Azonképen sokan egy test vagyunk a Krisztusban, egyenként pedig egymásnak tagjai <i>vagyunk. </i> <f>[5†]</f>


text:
Minthogy azért külön-külön ajándékaink vannak a nékünk adott kegyelem szerint, akár írásmagyarázás, a hitnek szabálya szerint <i>teljesítsük;</i> <f>[6†]</f>


text:
Akár intő, az intésben; az adakozó szelídségben; az előljáró szorgalmatossággal; a könyörülő vídámsággal <i>mívelje. </i> <f>[8†]</f>


text:
A szeretet képmutatás nélkül való legyen. Iszonyodjatok a gonosztól, ragaszkodjatok a jóhoz. <f>[9†]</f>


text:
Atyafiúi szeretettel egymás iránt gyöngédek; <f>[10†]</f> a tiszteletadásban egymást megelőzők <i>legyetek. </i>


text:
A reménységben <f>[11†]</f> örvendezők; a háborúságban tűrők; <f>[12†]</f> a könyörgésben <f>[13†]</f> állhatatosak;


text:
A szentek <f>[14†]</f> szükségeire adakozók <i>legyetek;</i> a vendégszeretetet <f>[15†]</f> gyakoroljátok.


text:
Egymás iránt ugyanazon indulattal legyetek; ne <f>[18†]</f> kevélykedjetek, hanem az alázatosakhoz szabjátok magatokat. Ne legyetek bölcsek <f>[19†]</f> timagatokban.


text:
Senkinek gonoszért gonoszszal ne fizessetek. <f>[20†]</f> A tisztességre gondotok legyen minden ember <f>[21†]</f> előtt.


text:
Magatokért bosszút ne <f>[23†]</f> álljatok szerelmeseim, hanem adjatok helyet ama haragnak; mert meg van írva: Enyém a bosszúállás, én <f>[24†]</f> megfizetek, ezt mondja az Úr.


text:
Azért, ha éhezik a te ellenséged, adj ennie; ha szomjuhozik, adj innia; mert ha ezt míveled, eleven szenet gyűjtesz az ő fejére. <f>[25†]</f>


text:
<pb/>Minden lélek engedelmeskedjék a felső <f>[1†]</f> hatalmasságoknak; mert nincsen hatalmasság, hanem csak Istentől: és a mely hatalmasságok vannak, az Istentől rendeltettek.


text:
Azért, a ki ellene támad a hatalmasságnak, az Isten rendelésének támad ellene; a kik pedig ellene támadnak, önmagoknak ítéletet szereznek.


text:
Mert a fejedelmek nem a jó, hanem a rossz cselekedetnek rettegésére vannak. Akarod-é pedig, hogy ne félj a hatalmasságtól? Cselekedjed a jót, és dícséreted lesz attól. <f>[2†]</f>


text:
Mert Isten szolgája ő a te javadra. Ha pedig a gonoszt cselekszed, félj: mert nem ok nélkül viseli a fegyvert: mert Isten szolgája, bosszúálló a haragra annak, a ki gonoszt cselekszik.


text:
Adjátok meg azért mindenkinek, a mivel tartoztok: <f>[3†]</f> a kinek az adóval, az adót; a kinek a vámmal, a vámot; a kinek a félelemmel, a félelmet; a kinek a tisztességgel, a tisztességet.


text:
<pb/>Senkinek semmivel ne tartozzatok, hanem csak <i>azzal,</i> hogy egymást szeressétek; mert a ki szereti a felebarátját, a törvényt betöltötte. <f>[4†]</f>


text:
Mert ez: Ne <f>[5†]</f> paráználkodjál, ne ölj, ne orozz, hamis tanubizonyságot ne szólj, ne kívánj, és ha valamely más parancsolat van, ebben az ígében foglaltatik egybe: Szeressed felebarátodat mint temagadat.


text:
A szeretet nem illeti gonoszszal a felebarátot. Annakokáért a törvénynek betöltése a szeretet. <f>[6†]</f>


text:
<pb/>Ezt pedig cselekedjétek, tudván az időt, hogy ideje már, hogy az álomból felserkenjünk; <f>[7†]</f> mert most közelebb van hozzánk az idvesség, mint a mikor hívőkké lettünk.


text:
Az éjszaka elmúlt, <f>[8†]</f> a nap pedig elközelgett; vessük el azért a sötétségnek cselekedeteit, <f>[9†]</f> és öltözzük fel a világosság fegyvereit.


text:
Mint nappal, ékesen járjunk, nem dobzódásokban és részegségekben, nem bujálkodásokban és feslettségekben, nem versengésben és írigységben: <f>[10†]</f>


text:
A ki eszik, ne vesse meg azt, a ki nem eszik; és a ki nem eszik, ne kárhoztassa azt, a ki eszik. Mert az Isten befogadta őt.


text:
Te kicsoda vagy, hogy kárhoztatod a más szolgáját? <f>[2†]</f> Az ő tulajdon urának áll vagy esik. De meg fog állani, mert az Úr által képes, hogy megálljon.


text:
Emez az egyik napot különbnek tartja a másiknál: amaz pedig minden napot <i>egyformának</i> tart. Ki-ki a maga értelme felől legyen meggyőződve. <f>[3†]</f>


text:
A ki ügyel a napra, az Úrért ügyel: és a ki nem ügyel a napra, az Úrért nem ügyel. A ki eszik, az Úrért eszik, mert hálákat ád az Istennek: és a ki nem eszik, az Úrért nem eszik, és hálákat ád az Istennek.


text:
Mert ha élünk, az Úrnak élünk; ha meghalunk, az Úrnak halunk meg. Azért akár éljünk, akár haljunk, az Úréi vagyunk. <f>[5†]</f>


text:
Mert azért halt meg és támadott fel és elevenedett meg Krisztus, hogy mind holtakon mind élőkön uralkodjék. <f>[6†]</f>


text:
Te pedig miért kárhoztatod a te atyádfiát? avagy te is miért veted meg a te atyádfiát? Hiszen mindnyájan oda állunk majd a Krisztus ítélőszéke elé. <f>[7†]</f>


text:
Mert meg van írva: Élek én, mond az Úr, mert nékem hajol meg minden térd, és minden nyelv Istent magasztalja. <f>[8†]</f>


text:
Annakokáért egymást többé ne kárhoztassuk: hanem inkább azt tartsátok, hogy a ti atyátokfiának ne szerezzetek megütközést vagy megbotránkozást. <f>[9†]</f>


text:
Tudom és meg vagyok győződve az Úr Jézusban, hogy semmi sem tisztátalan önmagában: hanem bármi annak tisztátalan, a ki tisztátalannak tartja. <f>[10†]</f>


text:
De ha a te atyádfia az ételért megszomorodik, akkor te nem szeretet szerint cselekszel. Ne veszítsd el azt a te ételeddel, a kiért Krisztus meghalt. <f>[11†]</f>


text:
Mert az Isten országa nem evés, nem ivás, hanem igazság, békesség és Szent Lélek által való öröm. <f>[12†]</f>


text:
Ne rontsd le az ételért az Isten munkáját. Minden tiszta ugyan, de rossz annak az embernek, a ki botránkozással eszi. <f>[13†]</f>


text:
Jó nem enni húst és nem inni bort, sem semmit nem <i>tenni,</i> a miben a te atyádfia megütközik vagy megbotránkozik, vagy erőtelen. <f>[14†]</f>


text:
Te néked hited van: tartsd meg magadban Isten előtt. Boldog, a ki nem kárhoztatja magát abban, a mit helyesel.


text:
A ki pedig kételkedik, ha eszik, kárhoztatva van, mert nem hitből <i>eszik. </i> A mi pedig hitből nincs, bűn az.


text:
<pb/>Tartozunk pedig mi az erősek, hogy az erőtelenek erőtlenségeit hordozzuk, és ne magunknak kedveskedjünk. <f>[1†]</f>


text:
Mert Krisztus sem önmagának kedveskedett, hanem a mint meg van írva: A te gyalázóidnak gyalázásai hullottak reám. <f>[3†]</f>


text:
Mert a melyek régen megirattak, a mi tanulságunkra irattak meg: hogy békességes tűrés által és az írásoknak vígasztalása által reménységünk legyen.


text:
A békességes tűrésnek és vígasztalásnak Istene pedig adja néktek, hogy ugyanazon indulat legyen bennetek egymás iránt Krisztus Jézus szerint: <f>[4†]</f>


text:
Mondom pedig, hogy Jézus Krisztus szolgája lett a körülmetélkedésnek az Isten igazságáért, <f>[5†]</f> hogy megerősítse az atyák <f>[6†]</f> ígéreteit;


text:
A pogányok pedig irgalmasságáért dicsőítik Istent, a mint meg van írva: Annakokáért vallást teszek rólad a pogányok között, és dícséretet éneklek a te nevednek. <f>[7†]</f>


text:
És viszont Ésaiás így szól: Lészen a Jessének gyökere, és a ki felkel, hogy uralkodjék a pogányokon; ő benne reménykednek a pogányok. <f>[10†]</f>


text:
A reménységnek Istene pedig töltsön be titeket minden örömmel és békességgel a hivésben, hogy bővölködjetek a reménységben a Szent Lélek ereje által.


text:
<pb/>Meg vagyok pedig győződve atyámfiai én magam is ti felőletek, hogy teljesek vagytok minden jósággal, betöltve minden ismerettel, képesek lévén egymást is inteni. <f>[11†]</f>


text:
Bátorságosabban írtam pedig néktek atyámfiai, részben, mintegy emlékeztetvén titeket az Istentől nékem adott kegyelem által,


text:
Hogy legyek a Jézus Krisztus szolgája a pogányok között, munkálkodván az Isten evangyéliomában, hogy legyen a pogányoknak áldozata kedves <i>és</i> a Szent Lélek által megszentelt. <f>[12†]</f>


text:
Mert nem merek szólni semmiről, a mit nem Krisztus cselekedett volna általam a pogányoknak engedelmességére, szóval és tettel.


text:
Jelek és csodák ereje által, <f>[13†]</f> az Isten Lelkének ereje által; úgyannyira, hogy én Jeruzsálemtől és környékétől fogva Illyriáig betöltöttem a Krisztus evangyéliomát.


text:
Ekképen pedig tisztességbeli dolog, hogy ne ott hirdessem az evangyéliomot, ahol neveztetett Krisztus, hogy ne más alapra építsek: <f>[14†]</f>


text:
Hanem a mint meg van írva: A kiknek nem hirdettetett ő felőle, azok meglátják; és a kik nem hallották, megértik. <f>[15†]</f>


text:
Most pedig, mivelhogy nincs már helyem e tartományokban, vágyódván pedig sok esztendő óta, hogy elmenjek hozzátok:


text:
Ha Hispániába megyek, elmegyek ti hozzátok. Mert remélem, hogy átutazóban meglátlak titeket, és ti elkísértek oda, ha előbb részben beteljesedem veletek.


text:
Mert tetszett Macedóniának és Akhájának, hogy a Jeruzsálembeli szentek szegényei részére némileg adakozzanak. <f>[17†]</f>


text:
Mert tetszett nékik, és tartoznak is vele. Mert ha a pogányok azoknak a lelki javaiban <f>[18†]</f> részesültek, tartoznak nékik viszont szolgálni a <f>[19†]</f> testiekben.


text:
Kérlek pedig titeket atyámfiai a mi Urunk Jézus Krisztusra és a Lélek szerelmére, tusakodjatok velem együtt az imádkozásokban, én érettem Isten előtt, <f>[20†]</f>


text:
Hogy szabaduljak meg azoktól, a kik engedetlenek Júdeában, és hogy az én Jeruzsálemben való szolgálatom legyen kedves a szentek előtt;


text:
Hogy fogadjátok őt az Úrban szentekhez illendően, és legyetek mellette, ha valami dologban rátok szorul. Mert ő is sokaknak pártfogója volt, nékem magamnak is.


text:
A kik az én életemért a saját nyakukat tették le; a kiknek nemcsak én mondok köszönetet, hanem a pogányok minden gyülekezete is.


text:
És köszöntsétek azt a gyülekezetet, mely az ő házokban van. Köszöntsétek az én szerelmetes Epenétusomat, a ki Akhája zsengéje a Krisztusban.


text:
Köszöntsétek Andronikust és Juniát az én rokonaimat és az én fogolytársaimat, a kik híresek az apostolok között, a kik nálamnál is előbb voltak a Krisztusban.


text:
Köszöntsétek Apellest, ki a Krisztusban megpróbáltatott. Köszöntsétek az Aristóbulus <i>háznépéből valókat. </i>


text:
Köszöntsétek Heródiont az én rokonomat. Köszöntsétek a Nárcissus <i>háznépéből</i> azokat, a kik az Úrban vannak.


text:
Köszöntsétek Trifénát és Trifósát, kik munkálódnak az Úrban. Köszöntsétek a szerelmetes Persist, ki sokat munkálódott az Úrban.


text:
Köszöntsétek Ásinkritust, Flégont, Hermást, Pátrobást, Merkuriust, és az atyafiakat, kik velök vannak.


text:
Köszöntsétek Filológust és Juliát, Néreust és az ő nénjét, és Olimpást és minden szenteket, kik velök vannak.


text:
<pb/>Kérlek pedig titeket atyámfiai, vigyázzatok azokra, a kik szakadásokat és botránkozásokat okoznak a tudomány körül, melyet tanultatok; és azoktól hajoljatok el.


text:
Mert az ilyenek a mi Urunk Jézus Krisztusnak nem szolgálnak, hanem az ő hasuknak; és nyájas beszéddel, meg hizelkedéssel megcsalják az ártatlanoknak szívét.


text:
Mert a ti engedelmességetek mindenekhez eljutott. Örülök azért rajtatok; de akarom, hogy bölcsek legyetek a jóban, ártatlanok pedig a rosszban. <f>[3†]</f>


text:
A békességnek Istene megrontja a Sátánt <f>[4†]</f> a ti lábaitok alatt hamar. A mi Urunk Jézus Krisztus kegyelme veletek. Ámen.


text:
<pb/>Köszöntenek titeket Timótheus, az én munkatársam, <f>[5†]</f> és Luczius, Jáson, és Sosipáter az én rokonaim.


text:
Köszönt titeket Gájus, a ki nékem és az egész gyülekezetnek gazdája. Köszönt titeket Erástus a városnak kincstartója, és Kvártus atyafi.


text:
<pb/>Annak pedig, a ki titeket megerősíthet <f>[6†]</f> az én evangyéliomom és a Jézus Krisztus hirdetése szerint, ama titoknak kijelentése folytán, mely örök időtől fogva el volt <f>[7†]</f> hallgatva,


text:
Most pedig megjelentetett <f>[8†]</f> a prófétai írások által, az örök Isten parancsolata szerint, a hitben való engedelmesség végett minden pogányoknak tudomására adatván,


text:
<pb/>Pál, Jézus Krisztusnak Isten <f>[1†]</f> akaratából elhívott apostola, és Sosthenes, <f>[2†]</f> az atyafi.


text:
Az Isten gyülekezetének, a mely Korinthusban van, a Krisztus Jézusban megszentelteknek, <f>[3†]</f> elhívott szenteknek, mindazokkal egybe, a kik a mi Urunk Jézus Krisztus nevét segítségül hívják bármely helyen, a magokén és a miénken:


text:
Hálát <f>[5†]</f> adok az én Istenemnek mindenkor ti felőletek az Isten ama kegyelméért, mely néktek a Krisztus Jézusban adatott,


text:
Mivelhogy <f>[6†]</f> mindenben meggazdagodtatok ő benne, minden beszédben és minden <f>[7†]</f> ismeretben,


text:
Úgy, hogy semmi kegyelmi ajándék nélkül nem szűkölködtök, <f>[9†]</f> várván a mi Urunk Jézus <f>[10†]</f> Krisztusnak megjelenését,


text:
A ki <f>[11†]</f> meg is erősít titeket mindvégig <f>[12†]</f> feddhetetlenségben, a mi Urunk Jézus Krisztusnak napján.


text:
Hű <f>[13†]</f> az Isten, ki elhívott <f>[14†]</f> titeket az ő Fiával, a mi Urunk Jézus Krisztussal való <f>[15†]</f> közösségre,


text:
<pb/>Kérlek azonban titeket atyámfiai, a mi Urunk Jézus Krisztus nevére, hogy mindnyájan egyképen szóljatok és ne legyenek köztetek szakadások, de legyetek teljesen <f>[16†]</f> egyek ugyanazon értelemben <f>[17†]</f> és ugyanazon véleményben.


text:
Mert megtudtam felőletek atyámfiai a Kloé embereitől, hogy <f>[18†]</f> versengések vannak köztetek.


text:
Azt értem pedig, hogy mindenitek ezt mondja: Én Pálé <f>[19†]</f> vagyok, <f>[20†]</f> én meg Apollósé, én meg Kéfásé, én meg Krisztusé.


text:
Vajjon részekre osztatott-é a Krisztus? Vajjon Pál feszíttetett-é meg érettetek, vagy a Pál <f>[21†]</f> nevére kereszteltettetek-é meg?


text:
Hálákat adok az Istennek, hogy senkit sem kereszteltem meg közületek, kivéve <f>[22†]</f> Krispust <f>[23†]</f> és Gájust,


text:
Megkereszteltem azonban Stefana házanépét <f>[24†]</f> is, ezenkívül nem tudom, hogy valakit mást kereszteltem volna.


text:
Mert nem azért küldött engem a Krisztus, hogy kereszteljek, hanem hogy az evangyéliomot hirdessem; de nem szólásban való <f>[25†]</f> bölcseséggel, hogy a Krisztus keresztje hiábavaló ne legyen.


text:
<pb/>Mert a keresztről való beszéd bolondság ugyan azoknak, a kik <f>[26†]</f> elvesznek; de nekünk, <f>[27†]</f> kik megtartatunk, Istennek ereje.


text:
Mert meg van írva: Elvesztem a bölcseknek <f>[28†]</f> bölcseségét és az értelmeseknek értelmét elvetem.


text:
Hol <f>[29†]</f> a bölcs? <f>[30†]</f> hol az írástudó? hol e világnak vitázója? Nemde nem bolondsággá tette-é Isten e világnak bölcseségét?


text:
Mert minekutána az Isten bölcseségében <f>[31†]</f> nem ismerte meg a világ a bölcseség által az Istent, tetszék az Istennek, hogy az igehirdetés bolondsága által tartsa meg a hívőket.


text:
Mi pedig Krisztust <f>[33†]</f> prédikáljuk, mint megfeszítettet, a zsidóknak ugyan botránkozást, <f>[34†]</f> a görögöknek pedig <f>[35†]</f> bolondságot;


text:
Ámde magoknak a hivatalosoknak, úgy zsidóknak, mint görögöknek Krisztust, Istennek hatalmát <f>[36†]</f> és Istennek <f>[37†]</f> bölcseségét.


text:
Mert tekintsétek csak a ti hivatástokat, atyámfiai, hogy nem sokan <i>hívattak</i> <f>[38†]</f> bölcsek test szerint, nem sokan hatalmasak, nem sokan nemesek;


text:
Hanem a világ bolondjait választotta ki magának az Isten, hogy megszégyenítse a bölcseket; és a világ erőtleneit választotta ki magának az Isten, hogy megszégyenítse az erőseket;


text:
És a világ nemteleneit és megvetettjeit választotta ki magának az Isten, és a semmiket, hogy a valamiket megsemmisítse:


text:
Tőle vagytok pedig ti a Krisztus Jézusban, ki bölcseségül lőn nékünk Istentől, és igazságul, <f>[40†]</f> szentségül <f>[41†]</f> és váltságul:


text:
<pb/>Én is, mikor hozzátok mentem, atyámfiai, nem mentem, hogy nagy ékesszólással, avagy bölcseséggel <f>[1†]</f> hirdessem néktek az Isten bizonyságtételét.


text:
Mert nem végeztem, hogy egyébről tudjak ti köztetek, mint a Jézus Krisztusról, <f>[2†]</f> még pedig <f>[3†]</f> mint megfeszítettről.


text:
És az én beszédem <f>[6†]</f> és az én prédikálásom nem emberi bölcseségnek hitető beszédiben állott, hanem léleknek és erőnek megmutatásában:


text:
Bölcseséget pedig a tökéletesek között szólunk; ámde nem e világnak, sem e világ veszendő fejedelmeinek bölcseségét;


text:
Hanem Istennek titkon való bölcseségét szóljuk, azt az elrejtetett, melyet <f>[8†]</f> öröktől fogva elrendelt az Isten a mi dicsőségünkre;


text:
Melyet e világ fejedelmei közül senki sem ismert, mert ha megismerték volna, nem feszítették volna meg a dicsőség <f>[9†]</f> Urát:


text:
Hanem, a mint meg van írva: <f>[10†]</f> A miket szem nem látott, fül nem hallott és embernek szíve meg se gondolt, a miket Isten készített az őt szeretőknek.


text:
Nekünk <f>[11†]</f> azonban az Isten kijelentette az ő <f>[12†]</f> Lelke által: mert a Lélek mindeneket vizsgál, még az Istennek mélységeit is.


text:
Mert kicsoda tudja az emberek közül az ember dolgait, hanemha az embernek lelke, a mely ő benne van? Azonképen az Isten dolgait sem ismeri senki, hanemha az Istennek Lelke.


text:
Mi pedig nem e világnak lelkét vettük, hanem az Istenből való Lelket; hogy megismerjük azokat, a miket Isten ajándékozott nékünk.


text:
Ezeket prédikáljuk is, nem <f>[13†]</f> oly beszédekkel, melyekre emberi bölcseség tanít, hanem a melyekre a Szent Lélek tanít; lelkiekhez lelkieket szabván.


text:
Érzéki ember <f>[14†]</f> pedig nem foghatja meg az Isten Lelkének dolgait: mert <f>[15†]</f> bolondságok néki; meg sem értheti, mivelhogy lelkiképen ítéltetnek meg.


text:
Mert ki <f>[17†]</f> érte fel az Úrnak értelmét, hogy megoktathatná őt? Bennünk pedig Krisztus értelme van.


text:
<pb/>Én sem szólhattam néktek, atyámfiai, mint lelkieknek, hanem mint testieknek, mint a Krisztusban <f>[1†]</f> kisdedeknek.


text:
Téjnek italával tápláltalak titeket és nem kemény eledellel, mert még nem bírtátok volna meg, sőt még most sem bírjátok meg: <f>[2†]</f>


text:
Mert még testiek vagytok; mert a mikor írigykedés, versengés <f>[3†]</f> és visszavonás van köztetek, vajjon nem testiek vagytok-é és nem ember szerint jártok-é?


text:
Mert mikor egyik ezt mondja: <f>[4†]</f> Én Pálé vagyok; a másik meg: Én Apollósé; nem testiek vagytok-é?


text:
Hát kicsoda Pál és kicsoda Apollós? <f>[5†]</f> Csak szolgák, kik által hívőkké lettetek, és pedig a mint kinek-kinek az Úr adta.


text:
A plántáló pedig és az öntöző egyek; de mindenik a maga jutalmát veszi a maga munkája <f>[8†]</f> szerint.


text:
Az Istennek nékem adott kegyelme szerint, mint bölcs <f>[11†]</f> építőmester, fundamentomot <f>[12†]</f> vetettem, de más épít reá. Kiki azonban meglássa mimódon épít reá.


text:
Mert más fundamentomot senki nem vethet azon kívül, a mely vettetett, mely a <f>[13†]</f> Jézus Krisztus.


text:
Ha pedig valaki aranyat, ezüstöt, drágaköveket, fát, szénát, pozdorját épít rá erre a fundamentomra;


text:
Kinek-kinek munkája nyilván lészen: mert <i>ama</i> nap <f>[14†]</f> megmutatja, mivelhogy tűzben jelenik meg; és hogy kinek-kinek munkája minémű legyen, azt a tűz próbálja meg.


text:
Nem tudjátok-é, hogy ti Isten temploma <f>[15†]</f> vagytok, és az Isten Lelke <f>[16†]</f> lakozik bennetek?


text:
Ha valaki az Isten templomát megrontja, megrontja azt az Isten. Mert az Istennek temploma szent, ezek <f>[17†]</f> vagytok ti.


text:
Senki se csalja <f>[18†]</f> meg magát. Ha valaki azt hiszi, hogy bölcs ti köztetek e világon, bolond legyen, hogy bölcscsé lehessen.


text:
Mert e világ bölcsesége bolondság az Isten előtt. Mert meg van írva: Megfogja a bölcseket az <f>[19†]</f> ő csalárdságukban.


text:
Akár Pál, akár Apollós, akár Kéfás, akár világ, akár élet, akár halál, akár jelenvalók, akár következendők, minden a tiétek.


text:
<pb/>Úgy tekintsen minket az ember, mint Krisztus szolgáit <f>[1†]</f> és Isten titkainak <f>[2†]</f> sáfárait.


text:
Rám nézve pedig igen csekély dolog, hogy ti tőletek ítéltessem meg, vagy emberi <i>ítélet</i>naptól; sőt magam sem ítélem meg magamat.


text:
Mert semmit sem tudok magamra, de nem ebben vagyok megigazulva; <f>[4†]</f> a ki ugyanis engem megítél, az Úr <f>[5†]</f> az.


text:
Azért idő előtt semmit se ítéljetek, míg <f>[6†]</f> el nem jő az Úr, a ki egyrészt világra hozza <f>[7†]</f> a sötétségnek titkait, másrészt <f>[8†]</f> megjelenti a szíveknek tanácsait; és akkor mindenkinek az Istentől lészen a dícsérete.


text:
Ezeket pedig, atyámfiai, példában szabtam magamra és Apollósra ti érettetek, hogy rajtunk tanuljátok meg, hogy annakfelette <f>[9†]</f> a mi írva van, nem kell bölcselkedni; hogy senki se fuvalkodjék fel az egyikért a másik ellen.


text:
Mert kicsoda különböztet meg téged? Mid van ugyanis, a mit nem kaptál volna? Ha <f>[10†]</f> pedig úgy kaptad, mit dicsekedel, mintha nem kaptad volna?


text:
Immár beteltetek, immár <f>[11†]</f> meggazdagodtatok, nálunk nélkül uralkodásra jutottatok; vajha csakugyan uralkodásra jutottatok volna, hogy mi is veletek egybe uralkodhatnánk.


text:
Mert úgy vélem, hogy az Isten minket, az apostolokat, utolsókul állított, mintegy halálra <f>[12†]</f> szántakul: mert <f>[13†]</f> látványossága lettünk a világnak, úgy angyaloknak, mint embereknek.


text:
Mi bolondok <f>[14†]</f> a Krisztusért, ti pedig bölcsek a Krisztusban; mi erőtlenek, ti pedig erősek; ti dicsőségesek, mi pedig gyalázatosak.


text:
Mindezideig <f>[15†]</f> éhezünk is, szomjúhozunk is, mezítelenkedünk is, bántalmaztatunk is, <f>[16†]</f> bujdosunk is,


text:
Fáradozunk <f>[17†]</f> is, tulajdon kezünkkel munkálkodván; ha szidalommal illettetünk, <f>[18†]</f> jót kívánunk; ha háborúságot szenvedünk, <f>[19†]</f> békességgel tűrjük;


text:
Ha gyaláztatunk, könyörgünk: szinte a világ szemetjévé lettünk, mindeneknek söpredékévé egész mostanig.


text:
Nem azért írom ezeket, hogy megszégyenítselek titeket, hanem mint szerelmes gyermekeimet <f>[20†]</f> intelek.


text:
Mert ha tízezer tanítómesteretek lenne is a Krisztusban, de nem sok atyátok; mert tőlem <f>[21†]</f> vagytok a Krisztus Jézusban az evangyéliom által.


text:
Azért küldtem hozzátok Timótheust, ki nékem szeretett és hű <f>[23†]</f> fiam az Úrban, a ki eszetekbe juttatja néktek az én útaimat a Krisztusban, a mint mindenütt, minden gyülekezetben tanítok.


text:
Pedig elmegyek hamarosan hozzátok, ha az Úr akarándja; <f>[24†]</f> és megismerem a felfuvalkodottaknak nem a beszédjét, hanem az erejét.


text:
<pb/>Általában hallatszik köztetek paráznaság, még olyan paráznaság is, a milyen a pogányok között sem említtetik, hogy valaki <f>[1†]</f> atyjának feleségét elvegye.


text:
És ti fel vagytok fuvalkodva, és nem keseredtetek meg inkább, hogy kivettetnék közületek, a ki ezt a dolgot cselekedte.


text:
Mert én <f>[2†]</f> távol lévén ugyan testben, de jelen lévén lélekben, már elvégeztem, mintha jelen volnék, hogy azt, a ki ekként ezt cselekedte,


text:
Ti és az én lelkem a mi Urunk Jézus Krisztusnak nevében egybegyűlvén, a mi Urunk Jézus <f>[3†]</f> Krisztus hatalmával


text:
Átadjuk <f>[4†]</f> az ilyent a Sátánnak a testnek veszedelmére, hogy a lélek megtartassék az Úr Jézusnak ama napján.


text:
Nem jó a ti dicsekedéstek. Avagy nem tudjátok-é, hogy egy <f>[5†]</f> kicsiny kovász az egész tésztát megposhasztja.


text:
Tisztítsátok el azért a régi kovászt, hogy legyetek új tésztává, a minthogy kovász nélkül valók vagytok; mert hiszen a mi húsvéti bárányunk, <f>[6†]</f> a Krisztus, megáldoztatott érettünk.


text:
Azért ne régi kovászszal ünnepeljünk, <f>[7†]</f> sem rosszaságnak és gonoszságnak kovászával, hanem tisztaságnak és igazságnak kovásztalanságában.


text:
De nem általában e világ paráznáival, vagy csalóival, vagy ragadozóival, vagy bálványimádóival; mert hiszen így ki kellene e világból mennetek.


text:
Most azért azt írom néktek, hogy ne társalkodjatok azzal, ha valaki atyafi létére parázna, vagy csaló, vagy bálványimádó, vagy szidalmazó, vagy részeges, vagy ragadozó. Az <f>[9†]</f> ilyennel még együtt se egyetek.


text:
Mert mi közöm ahhoz, hogy <f>[10†]</f> a kívülvalókról is ítéletet tegyek? avagy ti nem a belüllévők fölött tesztek-é ítéletet?


text:
A kívülvalókat pedig majd az Isten ítéli meg. Vessétek ki <f>[11†]</f> azért a gonoszt magatok közül.


text:
<pb/>Merészel valaki ti közületek, ha peres dolga van a másikkal, az igaztalanok előtt törvénykezni, és nem a szentek előtt?


text:
Nem tudjátok-é, hogy a szentek a <f>[1†]</f> világot ítélik meg? És ha ti ítélitek meg a világot, méltatlanok vagytok-é a legkisebb dolgokban való ítéletekre?


text:
Azért ha életszükségre való dolgok felől van törvénykezéstek, a kik a gyülekezetben legalábbvalók, azokat ültessétek le.


text:
Megszégyenítéstekre mondom: Hát nincs ti köztetek egy bölcs ember sem, a ki ítéletet tehetne az ő atyjafiai között?


text:
Egyáltalán már az is gyarlóság ti bennetek, hogy törvénykeztek <f>[2†]</f> egymással. Miért <f>[3†]</f> nem szenveditek inkább a bántalmazást? Miért nem tűritek inkább a kárt?


text:
<pb/>Avagy nem tudjátok-é, hogy igazságtalanok nem örökölhetik Istennek országát? Ne tévelyegjetek; <f>[5†]</f> se paráznák, se bálványimádók, se házasságtörők, se pulyák, se férfiszeplősítők,


text:
Se lopók, se telhetetlenek, se részegesek, se szidalmazók, se ragadozók nem örökölhetik Isten országát.


text:
Ilyenek <f>[6†]</f> voltatok pedig némelyek, de megmosattattatok, <f>[7†]</f> de megszenteltettetek, de megigazíttattatok az Úr Jézusnak nevében és a mi Istenünk Lelke által.


text:
Minden szabad nékem, de <f>[8†]</f> nem minden használ; minden szabad nékem, de én nem adatom valakinek hatalma alá.


text:
Az eledelek <f>[9†]</f> a hasnak és a has az eledeleknek <i>rendeltetett. </i> Az Isten pedig mind ezt, mind amazokat eltörli. A test azonban nem a paráznaságnak <f>[10†]</f> <i>rendeltetett,</i> hanem az Úrnak, és az Úr a testnek.


text:
Nem tudjátok-é, hogy a ti <f>[12†]</f> testeitek a Krisztusnak tagjai? Elszakítva hát a Krisztus tagjait, paráznának tagjaivá tegyem? Távol legyen.


text:
Avagy nem tudjátok-é, hogy a ki a paráznával egyesül, egy test <f>[13†]</f> vele? Mert ketten lesznek, úgymond, egy testté.


text:
Kerüljétek a paráznaságot. Minden bűn, melyet az ember cselekszik, a testen kívül van, de a ki paráználkodik, a maga teste ellen vétkezik.


text:
Avagy nem tudjátok-é, hogy a ti testetek a bennetek lakozó Szent Léleknek temploma, <f>[15†]</f> a melyet Istentől nyertetek; és nem a magatokéi <f>[16†]</f> vagytok?


text:
Mert áron <f>[17†]</f> vétettetek meg; dicsőítsétek <f>[18†]</f> azért az Istent a ti testetekben és lelketekben, a melyek az Istenéi.


text:
De a paráznaság miatt minden férfiúnak tulajdon felesége legyen, és minden asszonynak tulajdon férje.


text:
A feleség nem ura a maga testének, hanem a férje; hasonlóképen a férj sem ura a maga testének, hanem a felesége.


text:
Ne foszszátok meg egymást, hanemha egyenlő akaratból bizonyos ideig, hogy ráérjetek a bőjtölésre és az imádkozásra, azután ismét együvé térjetek, hogy a Sátán meg ne kísértsen titeket, mivelhogy magatokat meg nem tartóztathatjátok.


text:
Mert szeretném, ha minden ember úgy volna, mint én magam is; de kinek kinek <f>[2†]</f> tulajdon kegyelmi ajándéka vagyon Istentől, egynek így, másnak pedig úgy.


text:
Mondom pedig a nem házasoknak és az özvegyasszonyoknak, hogy jó nékik, ha úgy maradhatnak, mint én is.


text:
De ha magukat meg nem tartóztathatják, <f>[3†]</f> házasságban éljenek: mert jobb házasságban élni, mint égni.


text:
Azoknak pedig, a kik házasságban vannak, hagyom nem én, hanem az <f>[4†]</f> Úr, hogy az asszony <f>[5†]</f> férjétől el ne váljék.


text:
Hogyha pedig elválik is, maradjon házasság nélkül, vagy béküljön meg férjével; és a férj se bocsássa el a <f>[6†]</f> feleségét.


text:
Egyebeknek pedig én mondom, nem az Úr: Ha valamely atyafinak hitetlen felesége van, és ez vele akar lakni, el ne bocsássa <f>[7†]</f> azt.


text:
Mert meg van szentelve a hitetlen férj az ő feleségében, és meg van szentelve a hitetlen asszony az ő férjében, mert különben a ti gyermekeitek tisztátalanok volnának, most <f>[8†]</f> pedig szentek.


text:
Ha pedig a hitetlen elválik, ám váljék el; nem vettetett szolgaság alá a keresztyén férfiú, vagy asszony az ilyen dolgokban. De békességre <f>[9†]</f> hívott minket az Isten.


text:
Mert mit tudod, te asszony, <f>[10†]</f> ha megmentheted-e a férjedet; vagy mit tudod, te férfiú, ha megmentheted-e a feleségedet?


text:
Csak a mint kinek-kinek adta az Isten, a mint kit-kit elhívott az Úr, úgy járjon. És minden gyülekezetben ekképen rendelkezem.


text:
Körülmetélten hivatott el valaki? ne fedezze el azt; körülmetéletlenül hivatott el valaki? me metélkedjék körül.


text:
A <f>[11†]</f> körülmetélkedés semmi, a körülmetéletlenség is semmi; hanem Isten parancsolatainak megtartása.


text:
Szolgai állapotban hivattattál el? Ne gondolj vele, sőt ha szabad lehetsz is, inkább élj <i>azzal. </i>


text:
Mert az Úrban elhívott szolga az Úrnak szabadosa; hasonlóképen <f>[13†]</f> a ki szabadságban hívatott el, <f>[14†]</f> Krisztusnak szolgája.


text:
A hajadonok felől nincs ugyan parancsolatom az Úrtól, de tanácsot adok úgy, mint a ki irgalmasságot nyertem az Úrtól, hogy <f>[17†]</f> hitelreméltó legyek.


text:
Úgy ítélem azért, hogy jó ez a jelenvaló szükség miatt, hogy <f>[18†]</f> tudniillik jó az embernek úgy maradni.


text:
Feleséghez köttettél? Ne <f>[19†]</f> keress elválást. Megszabadultál feleségedtől? Ne keress feleséget.


text:
De ha veszel is feleséget, nem vétkezel; és ha férjhez megy is a hajadon, nem vétkezik <f>[20†]</f>; de az ilyeneknek háborúságuk lesz a testben. Én pedig kedveznék néktek.


text:
Ezt pedig azért mondom, atyámfiai, mert az idő rövidre <f>[21†]</f> van szabva ezentúl, azért a kiknek van is feleségök, úgy legyenek, mintha nem volna.


text:
És a kik sírnak, mintha nem sírnának; és a kik vígadnak, mintha nem vígadnának; a kik vesznek, mintha semmijök sem volna.


text:
Azt akarnám pedig, hogy ti gond nélkül legyetek. A ki házasság nélkül van, <f>[23†]</f> arra visel gondot, a mi az Úré, mimódon kedveskedhessék az Úrnak;


text:
A ki pedig feleséget vett, a világiakra visel gondot, mimódon kedveskedhessék a <f>[24†]</f> feleségének.


text:
Különbözik egymástól az asszony és a hajadon. A ki <f>[25†]</f> nem ment férjhez, az Úr dolgaira visel gondot, hogy szent legyen mind testében, mind lelkében; a ki pedig férjhez ment, a világiakra visel gondot, mimódon kedveskedhessék a férjének.


text:
Ezt pedig a ti hasznotokra mondom; nem hogy tőrt vessek <f>[26†]</f> néktek, hanem hogy illendőképen és állhatatosan ragaszkodjatok az Úrhoz háboríthatatlanul.


text:
De ha valaki szégyennek tartja az ő hajadon leányára, ha virágzó idejét múlja, és úgy kell történnie, a mit akar, azt cselekedje, nem vétkezik; menjenek <f>[27†]</f> férjhez.


text:
A ki pedig szilárdan áll a szívében és a szükség nem kényszeríti, hatalma pedig van a tulajdon akarata fölött, és azt végezte el szívében, hogy megtartja hajadon leányát, jól cselekszi.


text:
Azért, a ki férjhez adja, az <f>[28†]</f> is jól cselekszi, de a ki nem adja férjhez, még jobban <f>[29†]</f> cselekszi.


text:
Az asszonyt törvény köti, míg férje él, <f>[30†]</f> de ha férje meghal, szabadon férjhez mehet, a kihez akar, csakhogy az <f>[31†]</f> Úrban.


text:
De boldogabb, <f>[32†]</f> ha úgy marad, az én véleményem szerint; pedig hiszem, hogy bennem is Istennek lelke van.


text:
<pb/>A bálványáldozatok <f>[1†]</f> felől pedig tudjuk, hogy mindnyájunknak van ismeretünk. Az ismeret felfuvalkodottá tesz, a szeretet pedig épít.


text:
Ha pedig valaki azt hiszi, <f>[2†]</f> hogy tud valamit, még semmit sem ismer úgy, a mint ismernie kell.


text:
Tehát a bálványáldozati hús evése felől tudjuk, hogy egy <f>[4†]</f> bálvány sincs a világon, és hogy Isten sincs senki más, hanem csak <f>[5†]</f> egy.


text:
Mert ha vannak is úgynevezett istenek <f>[6†]</f> akár az égben, akár a földön, a minthogy van sok isten és sok úr;


text:
Mindazáltal nekünk egy <f>[7†]</f> Istenünk van, az Atya, a kitől <i>van</i> a mindenség, mi is ő benne; és egy <f>[8†]</f> Urunk, a Jézus Krisztus, a ki által <i>van</i> a mindenség, mi is ő általa.


text:
De nem mindenkiben van meg ez az ismeret; sőt némelyek <f>[9†]</f> a bálvány felől való lelkiismeretök szerint mind mai napig mint bálványáldozatot eszik, és az ő lelkiismeretök, mivelhogy erőtelen, <f>[10†]</f> megfertőztetik.


text:
Pedig az eledel <f>[11†]</f> nem tesz minket kedvesekké Isten előtt; mert ha eszünk is, nem leszünk gazdagabbak; ha nem eszünk is, nem leszünk szegényebbek.


text:
De meglássátok, hogy ez a ti szabadságtok <f>[12†]</f> valamiképen botránkozásukra ne legyen az erőteleneknek.


text:
Mert ha valaki meglát téged, a kinek ismereted van, hogy a bálványtemplomnál vendégeskedel, annak lelkiismerete, mivelhogy erőtelen, nem arra indíttatik-é, hogy megegye a bálványáldozatot?


text:
Így aztán, mikor az atyafiak ellen vétkeztek, és az ő erőtelen lelkiismeretüket megsértitek, a Krisztus ellen <f>[14†]</f> vétkeztek.


text:
Annakokáért, ha eledel botránkoztatja <f>[15†]</f> meg az én atyámfiát, inkább soha sem eszem húst, hogy az én atyámfiát meg ne <f>[16†]</f> botránkoztassam.


text:
<pb/>Nem vagyok-é apostol? Nem vagyok-é szabad? Nem láttam-é Jézus Krisztust, a mi Urunkat? <f>[1†]</f> Nem az én munkám vagytok-é <f>[2†]</f> ti az Úrban?


text:
Ha egyebeknek nem vagyok apostoluk, de bizony néktek az vagyok, mert az én apostolságomnak pecsétje <f>[3†]</f> az Úrban ti vagytok.


text:
Nincsen-é arra jogunk, hogy keresztyén feleségünket magunkkal hordozzuk, mint a többi apostolok is és az Úrnak atyjafiai és <f>[5†]</f> Kéfás?


text:
Kicsoda katonáskodik valaha a maga zsoldján? Kicsoda plántál szőlőt, és nem eszik annak gyümölcséből? Vagy kicsoda legeltet nyájat, és nem eszik a nyájnak tejéből?


text:
Mert a Mózes <f>[7†]</f> törvényében meg van írva: Ne kösd fel a nyomtató ökörnek száját. Avagy az ökrökre van-é az Istennek gondja?


text:
Avagy nem érettünk mondja-é általában? Mert mi érettünk íratott meg, hogy a ki szánt, <f>[8†]</f> reménység alatt kell szántania, és a ki csépel, az ő reménységében részesnek lennie reménység alatt.


text:
Ha mi <f>[9†]</f> néktek a lelkieket vetettük, <f>[10†]</f> nagy dolog-é, ha mi a ti testi javaitokat aratjuk?


text:
Ha egyebek részesülnek a ti javaitokban, mért nem inkább <f>[11†]</f> mi? De <f>[12†]</f> mi nem éltünk e szabadsággal; hanem mindent eltűrünk, hogy valami akadályt ne gördítsünk a Krisztus evangyélioma elé.


text:
Nem tudjátok-é, hogy a kik a szent dolgokban munkálkodnak, a szent helyből élnek, <f>[13†]</f> és a kik az oltár körül forgolódnak, az oltárral együtt veszik el részüket?


text:
Ekképen rendelte az Úr is, hogy a kik az evangyéliomot hirdetik, az evangyéliomból <f>[14†]</f> éljenek.


text:
De én <f>[15†]</f> ezek közül egygyel sem éltem. Nem azért írtam azonban ezeket, hogy velem is így történjék, mert jobb nékem meghalnom, hogysem valaki hiábavalóvá tegye az én dicsekedésemet.


text:
Mert ha az evangyéliomot hirdetem, nem dicsekedhetem, mert szükség kényszerít <f>[16†]</f> engem. Jaj ugyanis nékem, ha az evangyéliomot nem hirdetem.


text:
Mert ha akaratom szerint mívelem ezt, jutalmam van; <f>[17†]</f> ha pedig akaratom nélkül, sáfársággal <f>[18†]</f> bízattam meg.


text:
Micsoda tehát az én jutalmam? Hogy prédikálásommal ingyenvalóvá tegyem <f>[19†]</f> a Krisztus evangyéliomát, hogy ne használjam ki <i>ama</i> <f>[20†]</f> szabadságomat az evangyéliom hirdetésénél.


text:
Mert én, noha mindenkivel szemben szabad vagyok, magamat mindenkinek szolgájává <f>[21†]</f> tettem, hogy a többséget megnyerjem.


text:
És a zsidóknak zsidóvá lettem, hogy <f>[22†]</f> zsidókat nyerjek meg; a törvény alatt valóknak törvény alatt valóvá, hogy a törvény alatt valókat megnyerjem;


text:
A törvény nélkül valóknak törvénynélkülivé, <f>[23†]</f> noha nem vagyok Isten törvénye nélkül, hanem Krisztus törvényében való, hogy törvény nélkül valókat nyerjek meg.


text:
Az erőtleneknek erőtelenné lettem, hogy <f>[24†]</f> az erőteleneket megnyerjem. Mindeneknek mindenné <f>[25†]</f> lettem, hogy minden módon megtartsak <f>[26†]</f> némelyeket.


text:
<pb/>Nem tudjátok-é, hogy a kik versenypályán futnak, mindnyájan futnak ugyan, de egy veszi el a jutalmat? Úgy fussatok, <f>[28†]</f> hogy elvegyétek.


text:
Mindaz pedig a <f>[29†]</f> ki pályafutásban tusakodik, mindenben magatűrtető; azok ugyan, hogy romlandó koszorút nyerjenek, mi pedig <f>[30†]</f> romolhatatlant.


text:
Én azért úgy <f>[31†]</f> futok, mint nem bizonytalanra; úgy viaskodom, mint a ki nem levegőt vagdos;


text:
Hanem megsanyargatom <f>[32†]</f> testemet és szolgává teszem; hogy míg másoknak prédikálok, magam valami módon méltatlanná ne legyek.


text:
<pb/>Nem akarom pedig, hogy ne tudjátok, atyámfiai, hogy a mi atyáink <f>[1†]</f> mindnyájan a felhő alatt voltak, és mindnyájan <f>[2†]</f> a tengeren mentek által;


text:
És mindnyájan <f>[4†]</f> egy lelki italt ittak, mert ittak a lelki kősziklából, a mely követi vala őket, e kőszikla pedig a Krisztus volt.


text:
Ezek pedig példáink lőnek, hogy mi ne kívánjunk gonosz dolgokat, a miképen azok <f>[6†]</f> kívántak.


text:
Se bálványimádók <f>[7†]</f> ne legyetek, mint azok közül némelyek, a mint meg van írva: Leüle a nép enni és inni, és felkelének <f>[8†]</f> játszani.


text:
Se pedig ne <f>[9†]</f> paráználkodjunk mint azok közül paráználkodtak némelyek, és elestek egy napon huszonháromezeren.


text:
Se a Krisztust ne kísértsük, a mint közülök kísértették némelyek, és <f>[10†]</f> elveszének a kígyók miatt.


text:
Se pedig ne zúgolódjatok, miképen ő <f>[11†]</f> közülök zúgolódának némelyek, és elveszének a pusztító által.


text:
Mindezek pedig példaképen estek rajtok; megírattak pedig a mi tanulságunkra, a kikhez az időknek vége elérkezett.


text:
Nem egyéb, hanem csak emberi kísértés esett rajtatok: de hű az Isten, a ki nem hágy titeket <f>[13†]</f> feljebb kísértetni, mint elszenvedhetitek; sőt a kísértéssel egyetemben a kimenekedést is megadja majd, hogy elszenvedhessétek.


text:
A hálaadásnak pohara, a <f>[16†]</f> melyet megáldunk, nem a Krisztus vérével való közösségünk-é? A kenyér, a melyet megszegünk, <f>[17†]</f> nem a Krisztus testével való közösségünk-é?


text:
Mert egy a kenyér, <f>[18†]</f> egy test vagyunk sokan; mert mindnyájan az egy kenyérből részesedünk.


text:
Tekintsétek meg a test szerint való Izráelt! A kik az áldozatokat <f>[19†]</f> eszik, avagy nincsenek-é közösségben az oltárral?


text:
Sőt, hogy a mit a pogányok <f>[21†]</f> áldoznak, ördögöknek áldozzák és nem Istennek; nem akarom pedig, hogy ti az ördögökkel legyetek közösségben.


text:
Nem ihatjátok <f>[22†]</f> az Úr poharát és az ördögök poharát; nem lehettek az Úr asztalának és az ördögök asztalának részesei.


text:
Mindent, <f>[26†]</f> a mit a mészárszékben árulnak, megegyetek, semmit sem tudakozódván a lelkiismeret miatt.


text:
Ha pedig valaki meghív titeket a hitetlenek közül és el akartok menni, mindent, a mit elétek hoznak, megegyetek, <f>[28†]</f> semmit sem tudakozódván a lelkiismeret miatt.


text:
De ha valaki <f>[29†]</f> ezt mondja néktek: Ez bálványáldozati hús, ne egyétek meg a miatt, a ki megjelentette, és a lelkiismeretért; mert az Úré a föld és annak teljessége.


text:
De nem a tulajdon <f>[30†]</f> lelkiismeretet értem, hanem a másikét. Mert miért kárhoztassa az én szabadságomat a más lelkiismerete?


text:
Ha pedig én hálaadással <f>[31†]</f> veszek részt, miért káromoltatom azért, a miért én hálákat adok?


text:
Azért akár esztek, akár isztok, akármit cselekesztek, mindent <f>[32†]</f> az Isten dicsőségére míveljetek.


text:
Miképen én is mindenkinek mindenben kedvében <f>[34†]</f> járok, nem keresvén a magam hasznát, hanem a sokaságét, hogy megtartassanak.


text:
Dícsérlek pedig titeket atyámfiai, hogy én rólam mindenben megemlékeztek, és a miképen meghagytam néktek, <f>[2†]</f> rendeléseimet megtartjátok.


text:
Akarom pedig, hogy tudjátok, hogy minden férfiúnak feje a Krisztus; az asszonynak feje pedig a férfiú; <f>[3†]</f> a Krisztusnak feje pedig az <f>[4†]</f> Isten.


text:
Minden asszony pedig, a ki befedetlen fővel imádkozik avagy prófétál, megcsúfolja az ő fejét, mert egy és ugyanaz, mintha megnyiretett volna.


text:
Mert ha az asszony nem fedi be fejét, nyiretkezzék is meg, hogy ha pedig éktelen dolog asszonynak megnyiretkezni, vagy megberetváltatni, fedezze be az ő fejét.


text:
Mert a férfiúnak nem kell befednie az ő fejét, mivel ő az Istennek képe <f>[6†]</f> és dicsősége; de az asszony a férfiú dicsősége.


text:
Mert a miképen az asszony a férfiúból van, azonképen a férfiú is az asszony által, az egész pedig az Istentől.


text:
Avagy maga a természet is nem arra tanít-é titeket, hogy ha a férfiú nagy hajat visel, csúfsága az néki?


text:
Ha pedig <f>[11†]</f> valakinek tetszik versengeni, nekünk olyan szokásunk nincsen, sem az Isten gyülekezeteinek.


text:
Mert először is, mikor egybegyűltök a gyülekezetben, hallom, <f>[12†]</f> hogy szakadások vannak köztetek; és valami részben hiszem is.


text:
Mert szükség, <f>[13†]</f> hogy szakadások is legyenek köztetek, hogy a kipróbáltak nyilvánvalókká legyenek <f>[14†]</f> ti köztetek.


text:
Hát nincsenek-é házaitok az evésre és ivásra? Avagy az Isten gyülekezetét vetitek-é meg, és azokat szégyenítitek-é meg, <f>[15†]</f> a kiknek nincsen? Mit mondjak néktek? Dícsérjelek-é titeket ebben? Nem dícsérlek.


text:
Mert én az Úrtól vettem, a mit néktek előtökbe is adtam: <f>[16†]</f> hogy az Úr Jézus <f>[17†]</f> azon az éjszakán, melyen elárultaték, vette a kenyeret,


text:
És hálákat adván, megtörte és ezt mondotta: <J>Vegyétek, egyétek! Ez az én testem, mely ti érettetek megtöretik; ezt cselekedjétek az én emlékezetemre.</J>


text:
Hasonlatosképen a pohárt is vette, minekutána vacsorált volna, ezt mondván: <J>E pohár amaz új testamentom az én vérem által; ezt cselekedjétek, valamennyiszer isszátok az én emlékezetemre.</J>


text:
Mert valamennyiszer eszitek e kenyeret és isszátok e pohárt, az Úrnak halálát hirdessétek, a míg <f>[18†]</f> eljövend.


text:
Azért a ki <f>[19†]</f> méltatlanul eszi e kenyeret, vagy issza az Úrnak poharát, vétkezik az Úr teste és vére ellen.


text:
Próbálja <f>[20†]</f> meg azért az ember magát, és úgy egyék abból a kenyérből, és úgy igyék abból a pohárból,


text:
Mert a ki méltatlanul eszik és iszik, ítéletet eszik és iszik magának, mivelhogy nem becsüli meg az Úrnak testét.


text:
Ha pedig valaki éhezik, otthon egyék, hogy ítéletre ne gyűljetek egybe. A többire nézve, majd ha hozzátok megyek, rendelkezem.


text:
<pb/>A lelki <i>ajándékokra</i> nézve pedig nem akarom, atyámfiai, hogy tudatlanok <f>[1†]</f> legyetek.


text:
Azért tudtotokra adom néktek, hogy senki, <f>[3†]</f> a ki Istennek Lelke által szól, nem mondja Jézust átkozottnak; és <f>[4†]</f> senki sem mondhatja Úrnak Jézust, hanem csak a Szent <f>[5†]</f> Lélek által.


text:
És különbség van a cselekedetekben is, de ugyanaz az Isten, a ki cselekszi <f>[8†]</f> mindezt mindenkiben.


text:
Némelyiknek ugyanis bölcseségnek beszéde <f>[10†]</f> adatik a Lélek által; másiknak pedig tudománynak <f>[11†]</f> beszéde ugyanazon Lélek szerint;


text:
Egynek hit ugyanazon Lélek által; másnak pedig gyógyítás <f>[12†]</f> ajándékai azon egy Lélek által;


text:
Némelyiknek csodatévő erőknek munkái; némelyiknek meg <f>[13†]</f> prófétálás; némelyiknek pedig lelkeknek megítélése; <f>[14†]</f> másiknak nyelvek nemei; másnak <f>[15†]</f> pedig nyelvek magyarázása;


text:
De mindezeket egy és ugyanaz a Lélek cselekszi, osztogatván <f>[16†]</f> mindenkinek külön, a mint akarja.


text:
Mert a miképen a test egy és sok tagja van, az egy testnek tagjai pedig, noha sokan vannak, <f>[17†]</f> mind <f>[18†]</f> egy test, azonképen a Krisztus is.


text:
Mert hiszen egy Lélek által mi mindnyájan egy testté kereszteltettünk meg, akár zsidók, akár görögök, akár <f>[19†]</f> szolgák, akár szabadok; és mindnyájan egy Lélekkel itattattunk meg.


text:
Ha ezt mondaná a láb: mivelhogy nem kéz vagyok, nem vagyok a testből való; avagy nem a testből való-é azért?


text:
És ha a fül ezt mondaná: mivelhogy nem vagyok szem, nem vagyok a testből való; avagy nem a testből való-é azért?


text:
Most pedig az Isten elhelyezte a tagokat <f>[20†]</f> a testben egyenként mindeniket, a mint akarta.


text:
Nem mondhatja pedig a szem a kéznek: Nincs rád szükségem; vagy viszont a fej a lábaknak: Nem kelletek nékem.


text:
És a melyeket a test tisztességtelenebb tagjainak tartunk, azoknak nagyobb tisztességet tulajdonítunk; és a melyek éktelenek bennünk, azok nagyobb ékességben részesülnek;


text:
A melyek pedig ékesek bennünk, azoknak nincs erre szükségök. De az Isten szerkeszté egybe a testet, az alábbvalónak nagyobb tisztességet adván,


text:
És akár szenved egy tag, vele együtt szenvednek a tagok mind; akár tisztességgel illettetik egy tag, vele együtt örülnek a tagok mind.


text:
És pedig némelyeket rendelt az Isten az anyaszentegyházban először apostolokul, <f>[22†]</f> másodszor prófétákul, harmadszor tanítókul; azután csodatévő erőket, aztán gyógyításnak ajándékait, gyámolokat, kormányokat, nyelvek nemeit.


text:
Avagy mindnyájan apostolok-é? Vagy mindnyájan próféták-é? Avagy mindnyájan tanítók-é? Vagy mindnyájan csodatévő erők-é?


text:
Avagy mindnyájoknak van-é gyógyításra való ajándéka? Vagy mindnyájan szólnak-é nyelveken? Vagy mindnyájan magyaráznak-é?


text:
Igyekezzetek <f>[23†]</f> pedig a hasznosabb ajándékokra. És ezenfelül még egy kiváltképen való útat mutatok néktek.


text:
<pb/>Ha embereknek vagy angyaloknak nyelvén szólok is, szeretet pedig nincsen én bennem, olyanná lettem, mint a zengő ércz vagy pengő czimbalom.


text:
És ha jövendőt <f>[1†]</f> tudok is mondani, és minden titkot és minden tudományt ismerek is; és ha egész hitem <f>[2†]</f> van is, úgyannyira, hogy hegyeket mozdíthatok ki helyökről, szeretet pedig nincsen én bennem, semmi vagyok.


text:
És ha vagyonomat mind felétetem is, <f>[3†]</f> és ha testemet tűzre adom is, szeretet pedig nincsen én bennem, semmi hasznom abból.


text:
A szeretet <f>[4†]</f> hosszútűrő, kegyes; a szeretet nem irígykedik, a szeretet nem kérkedik, nem fuvalkodik fel.


text:
Nem cselekszik éktelenül, nem keresi <f>[5†]</f> a maga hasznát, nem gerjed haragra, nem rójja fel a gonoszt,


text:
A szeretet soha el nem fogy: de legyenek bár jövendőmondások, eltöröltetnek; vagy akár nyelvek, megszünnek; vagy akár ismeret, eltöröltetik.


text:
Mikor gyermek valék, úgy szóltam, mint gyermek, úgy gondolkodtam, mint gyermek, úgy értettem, mint gyermek: minekutána pedig férfiúvá lettem, elhagytam a gyermekhez illő dolgokat.


text:
Mert most tükör által homályosan <f>[8†]</f> látunk, akkor pedig színről-színre; most rész szerint van bennem az ismeret, akkor pedig úgy ismerek majd, a mint én is megismertettem.


text:
<pb/>Kövessétek a szeretetet, kívánjátok <f>[1†]</f> a lelki <i>ajándékokat,</i> leginkább pedig, hogy <f>[2†]</f> prófétáljatok.


text:
Mert a ki nyelveken szól, nem embereknek szól, hanem az Istennek; mert senki sem érti, hanem lélekben beszél titkos dolgokat.


text:
Szeretném ugyan, ha <f>[3†]</f> mindnyájan szólnátok nyelveken, de inkább, hogy prófétálnátok; mert nagyobb a próféta, mint nyelveken szóló, <f>[4†]</f> kivévén, ha megmagyarázza, hogy a gyülekezet épüljön.


text:
Ha már most, atyámfiai, hozzátok megyek, és nyelveken szólok, mit használok néktek, ha vagy kijelentésben, vagy ismeretben, vagy <f>[5†]</f> prófétálásban, vagy tanításban nem szólok hozzátok?


text:
Hiszen ha az élettelen hangszerek, akár fuvola, akár czitera, nem adnak megkülönböztethető hangokat, mimódon ismerjük meg, a mit fuvoláznak vagy cziteráznak?


text:
Azonképen ti is, ha érthető nyelven nem beszéltek, mimódon értik meg, a mit szóltok? Csak a levegőbe fogtok beszélni.


text:
Hogyha azért nem tudom a szónak értelmét, a beszélőnek idegen leszek, és a beszélő is idegen előttem.


text:
Azonképen ti is, minthogy lelki ajándékokat kívántok, a gyülekezet építésére igyekezzetek, hogy gyarapodjatok.


text:
Hogy van hát? Imádkozom a lélekkel, de imádkozom az értelemmel is; énekelek a lélekkel, <f>[8†]</f> de énekelek az értelemmel is.


text:
Mert ha lélekkel mondasz áldást, az ott lévő avatatlan miképen fog a te hálaadásodra Áment mondani, mikor nem tudja, mit beszélsz?


text:
De a gyülekezetben inkább akarok öt szót szólani értelemmel, hogy egyebeket is tanítsak, hogy nem mint tízezer szót nyelveken.


text:
Atyámfiai, ne legyetek gyermekek <f>[9†]</f> értelemben; hanem a gonoszságban legyetek gyermekek, <f>[10†]</f> értelemben pedig érettek legyetek.


text:
A törvényben <f>[11†]</f> meg van írva: Idegen nyelveken és idegen ajkakkal szólok e népnek, és így sem hallgatnak rám, azt mondja az Úr.


text:
A nyelvek tehát jelül vannak, nem a hívőknek, hanem a hitetleneknek; a prófétálás pedig nem a hitetleneknek, hanem a hívőknek.


text:
Azért ha az egész gyülekezet egybegyűl és mindnyájan nyelveken szólnak, bemenvén az idegenek vagy hitetlenek, nem azt mondják-é, hogy őrjöngtök?


text:
De ha mindnyájan prófétálnak és bemegy egy hitetlen, vagy avatatlan, az mindenektől megfeddetik, mindenektől megítéltetik,


text:
És ilyen módon az ő szívének titkai nyilvánvalókká lesznek; és így arczra borulva imádja az Istent, hirdetvén, hogy bizonynyal az Isten lakik ti bennetek.


text:
Hogy van hát atyámfiai? <f>[12†]</f> Mikor egybegyűltök, mindeniteknek van zsoltára, tanítása, <f>[13†]</f> nyelve, kijelentése, magyarázata. Mindenek épülésre <f>[14†]</f> legyenek.


text:
Ha valaki nyelveken szól, kettő vagy legfeljebb három legyen, mégpedig egymás után; és egy magyarázza meg:


text:
Mert az Isten nem a visszavonásnak, hanem a békességnek <i>Istene;</i> miként a szentek minden gyülekezetében.


text:
A ti asszonyaitok <f>[16†]</f> hallgassanak a gyülekezetekben, mert nincsen megengedve nékik, hogy szóljanak; hanem engedelmesek legyenek, <f>[17†]</f> a mint a törvény is mondja.


text:
Hogyha pedig tanulni akarnak valamit, kérdezzék meg otthon az ő férjüket; mert éktelen dolog asszonynak szólni a gyülekezetben.


text:
Ha valaki azt hiszi, hogy ő próféta, vagy lelki ajándék részese, vegye eszébe, hogy <f>[18†]</f> a miket néktek írok, az Úr rendeletei azok.


text:
<pb/>Eszetekbe juttatom <f>[1†]</f> továbbá, atyámfiai, az evangyéliomot, melyet hirdettem néktek, melyet be <f>[2†]</f> is vettetek, melyben állotok is,


text:
A mely által üdvözültök is, <f>[3†]</f> ha megtartjátok, a minémű beszéddel hirdettem néktek, hacsak nem hiába lettetek hívőkké.


text:
Mert azt adtam előtökbe főképen, a mit én is úgy vettem, <f>[4†]</f> hogy a Krisztus meghalt a mi bűneinkért <f>[5†]</f> az írások <f>[6†]</f> szerint;


text:
Azután megjelent több mint ötszáz atyafinak egyszerre, kik közül a legtöbben mind máig élnek, némelyek azonban el is aludtak;


text:
Mert én <f>[12†]</f> vagyok a legkisebb az apostolok között, ki nem vagyok méltó, hogy apostolnak neveztessem, mert háborgattam az Istennek <f>[13†]</f> anyaszentegyházát.


text:
De Isten kegyelme <f>[14†]</f> által vagyok, a mi vagyok; és az ő hozzám való kegyelme <f>[15†]</f> nem lőn hiábavaló; sőt többet munkálkodtam, mint azok mindnyájan de nem én, hanem az Istennek velem <f>[16†]</f> való kegyelme.


text:
Ha azért Krisztusról hirdettetik, hogy a halottak közül <f>[17†]</f> feltámadott, mimódon mondják némelyek ti köztetek, hogy nincsen halottak feltámadása?


text:
Ha pedig Krisztus fel nem támadott, akkor hiábavaló a mi prédikálásunk, <f>[18†]</f> de hiábavaló a ti hitetek is.


text:
Sőt az Isten hamis bizonyságtevőinek is találtatunk, mivelhogy az Isten felől bizonyságot <f>[19†]</f> tettünk, hogy feltámasztotta a Krisztust; a kit nem támasztott fel, ha csakugyan nem támadnak fel a halottak.


text:
Ámde Krisztus feltámadott a halottak <f>[23†]</f> közül, zsengéjök <f>[24†]</f> lőn azoknak, kik elaludtak.


text:
Miután ugyanis ember által <f>[25†]</f> van a halál, szintén ember által van a halottak feltámadása is.


text:
Mert a miképen Ádámban mindnyájan meghalnak, azonképen a Krisztusban <f>[26†]</f> is mindnyájan megeleveníttetnek.


text:
Mindenki pedig a maga rendje szerint. Első zsenge <f>[27†]</f> a Krisztus; azután a kik a Krisztuséi, <f>[28†]</f> az ő eljövetelekor.


text:
Aztán a vég, mikor átadja az országot az Istennek és Atyának; a mikor eltöröl minden birodalmat és minden hatalmat és erőt.


text:
Mert mindent az ő lábai alá vetett. <f>[31†]</f> Mikor pedig azt mondja, hogy minden alája <f>[32†]</f> van vetve, nyilvánvaló, hogy azon kívül, a ki neki mindent alávetett.


text:
Mikor pedig minden alája vettetett, akkor maga a Fiú is alávettetik annak, <f>[33†]</f> a ki neki mindent alávetett, hogy az Isten legyen minden mindenben.


text:
Különben mit cselekesznek azok, a kik a halottakért keresztelkednek meg, a halottak teljességgel nem támadnak fel? Miért is keresztelkednek meg a halottakért?


text:
Naponként halál révén <f>[35†]</f> állok. A veletek való dicsekedésre <f>[36†]</f> <i>mondom,</i> mely van nékem a Krisztus Jézusban a mi Urunkban.


text:
Ha csak emberi módon viaskodtam Efézusban a fenevadakkal, mi a hasznom abból, ha a halottak fel nem támadnak? Együnk és igyunk, holnap <f>[37†]</f> úgyis meghalunk!


text:
Serkenjetek <f>[40†]</f> fel igazán és ne vétkezzetek; mert némelyek nem ismerik Istent; megszégyenítéstekre <f>[41†]</f> mondom.


text:
És abban, a mit elvetsz, nem azt a testet veted el, a mely majd kikél, hanem puszta magot, talán búzáét, vagy más egyébét.


text:
Az Isten pedig testet ád annak, a mint akarta, és pedig mindenféle magnak az ő <f>[44†]</f> saját testét.


text:
Nem minden test azon egy test, hanem más az embereknek teste, más a barmoknak teste, más a halaké, más a madaraké.


text:
Más a napnak dicsősége és más a holdnak dicsősége és más a csillagok dicsősége; mert csillag a csillagtól különbözik dicsőségre nézve.


text:
Elvettetik gyalázatosságban, feltámasztatik dicsőségben; <f>[45†]</f> elvettetik erőtelenségben, feltámasztatik erőben.


text:
Elvettetik érzéki test, feltámasztatik <f>[46†]</f> lelki test. Van érzéki test, és van lelki test is.


text:
Így is van megírva: Lőn az első ember, <f>[47†]</f> Ádám, élő lélekké; az utolsó Ádám megelevenítő szellemmé.


text:
És a miképen hordtuk a földinek ábrázatját, <f>[49†]</f> hordani fogjuk <f>[50†]</f> a mennyeinek ábrázatját is.


text:
Azt pedig állítom atyámfiai, hogy test <f>[51†]</f> és vér nem örökölheti Isten országát, sem a romlandóság nem örökli a romolhatatlanságot.


text:
Nagy hirtelen, egy szempillantásban, az utolsó trombitaszóra; <f>[53†]</f> mert trombita fog szólni, és a halottak feltámadnak romolhatatlanságban, és mi elváltozunk.


text:
Mert szükség, hogy ez a romlandó test <f>[54†]</f> romolhatatlanságot öltsön magára, és e halandó test halhatatlanságot öltsön magára.


text:
Mikor pedig ez a romlandó test romolhatatlanságba öltözik, és e halandó halhatatlanságba öltözik, akkor beteljesül amaz ige, mely meg vagyon <f>[55†]</f> írva: Elnyeletett a halál diadalra.


text:
Azért szerelmes atyámfiai erősen álljatok, <f>[60†]</f> mozdíthatatlanul, buzgólkodván az Úrnak <f>[61†]</f> dolgában mindenkor, tudván, hogy a ti munkátok nem hiábavaló <f>[62†]</f> az Úrban.


text:
<pb/>Ami a <f>[1†]</f> szentek számára való alamizsnát illeti, a miképen Galáczia gyülekezeteinek rendeltem, ti <f>[2†]</f> is azonképen cselekedjetek.


text:
A hétnek első napján mindenitek tegye félre magánál, a mit sikerül <f>[3†]</f> összegyűjtenie, hogy ne akkor történjék a gyűjtés, a mikor odamegyek.


text:
Mikor pedig megérkezem, a kiket javaltok leveleitek által, azokat küldöm el, <f>[4†]</f> hogy elvigyék Jeruzsálembe a ti ajándékotokat.


text:
Elmegyek <f>[5†]</f> pedig ti hozzátok, mikor Macedónián általmenéndek: mert Macedónián általmegyek,


text:
Mert nem akarlak titeket épen csak átmenet közben látni, de reménylem, hogy valami ideig nálatok maradok, ha az Úr <f>[6†]</f> engedi.


text:
<pb/>Hogyha pedig megérkezik Timótheus, meglássátok, hogy bátorságos maradása legyen nálatok; mert az Úrnak dolgát cselekszi, mint <f>[9†]</f> én is.


text:
Senki azért őt meg ne vesse: hanem bocsássátok el őt békességgel, hogy hozzám jöhessen; mert várom őt az atyafiakkal együtt.


text:
A mi pedig Apollós atyafit <f>[10†]</f> illeti, igen kértem őt, hogy menjen el hozzátok az atyafiakkal együtt: de semmiképpen sem volt kedve, hogy most elmenjen; de majd elmegy, mihelyt jó alkalmatossága lészen.


text:
Intelek pedig titeket, atyámfiai, <i>hiszen</i> tudjátok, hogy Stefanásnak háznépe Akhája <f>[13†]</f> zsengéje, <f>[14†]</f> és ők a szenteknek való szolgálatra adták magukat.


text:
Hogy ti is engedelmeskedjetek az ilyeneknek, és mindenkinek, a ki velök szolgál <f>[15†]</f> és fárad.


text:
Örvendezek pedig a Stefanás, Fortunátus és Akhaikus eljövetelének; mert a bennetek való fogyatkozást ezek <f>[16†]</f> betöltötték.


text:
<pb/>Köszöntenek titeket Ázsia gyülekezetei; köszöntenek titeket az Úrban felette igen Akvila <f>[18†]</f> és Prisczilla, a házuknál levő gyülekezettel <f>[19†]</f> egybe.


text:
<pb/>Pál, Jézus Krisztus apostola az Isten akaratjából, <f>[1†]</f> és Timótheus az atyafi, az Isten gyülekezetének, a mely Korinthusban van, mindama szentekkel egybe, a kik egész Akhájában vannak:


text:
<pb/>Áldott <f>[3†]</f> az Isten és a mi Urunk Jézus Krisztusnak Atyja, az irgalmasságnak atyja és minden <f>[4†]</f> vígasztalásnak Istene;


text:
A ki megvígasztal minket minden nyomorúságunkban, <f>[5†]</f> hogy mi is megvígasztalhassunk bármely nyomorúságba <i>esteket</i> azzal a vígasztalással, a mellyel Isten vígasztal minket.


text:
Mert a mint <f>[6†]</f> bőséggel kijutott nékünk a Krisztus szenvedéseiből, <f>[7†]</f> úgy bőséges a mi vígasztalásunk is Krisztus által.


text:
De akár nyomorgattatunk, a ti vígasztalástokért és üdvösségtekért <i>van az</i>, <f>[8†]</f> mely hathatós ugyanazon szenvedések elviselésére, a melyeket mi is szenvedünk; akár megvígasztaltatunk a ti vígasztalástokért és üdvösségtekért <i>van az. </i> És a mi reménységünk erős felőletek.


text:
Mert nem akarjuk, hogy ne tudjatok atyámfiai a mi nyomorúságunk felől, a mely Ázsiában <f>[10†]</f> esett rajtunk, hogy felette igen, erőnk felett megterheltettünk, úgy hogy életünk felől is kétségben valánk:


text:
Sőt magunk is halálra szántuk magunkat, hogy ne bizakodnánk <f>[11†]</f> mi magunkban, hanem Istenben, a ki feltámasztja a holtakat:


text:
A ki ilyen nagy halálból <f>[12†]</f> megszabadított és szabadít minket: a kiben reménykedünk, hogy ezután is meg fog szabadítani;


text:
Velünk együtt munkálkodván <f>[13†]</f> ti is az érettünk való könyörgésben, hogy a sokak által nékünk adatott kegyelmi ajándék sokak által háláltassék meg mi érettünk.


text:
Mert a mi dicsekedésünk ez, lelkiismeretünk bizonysága, <f>[14†]</f> hogy isteni őszinteséggel <f>[15†]</f> és tisztasággal, nem testi bölcseséggel, hanem <f>[16†]</f> Isten kegyelmével forgolódtunk a világon, kiváltképen pedig ti köztetek.


text:
Mert nem egyebet írunk néktek, hanem a mit olvastok, vagy el is ismertek, sőt reménylem, hogy el is fogtok ismerni mindvégig;


text:
A minthogy némi részben el is ismertétek rólunk, hogy <f>[17†]</f> dicsekvéstek vagyunk, a miképen ti is nékünk az Úr Jézus napján.


text:
És köztetek általmenni Macedóniába, és Macedóniából ismét hozzátok térni vissza, és tőletek elkísértetni Júdeába.


text:
Hát ezt akarva, vajjon könnyelműen cselekedtem-é? vagy a mit akarok, test szerint akarom-é, hogy nálam az igen igen, és a nem nem legyen?


text:
Mert az Isten Fia Jézus Krisztus, a kit köztetek mi hirdettünk, én és Silvánus és Timótheus, nem volt igen és nem, hanem <i>az</i> igen lett ő benne.


text:
Mert Istennek valamennyi igérete ő benne <i>lett</i> igenné <i>és</i> ő benne <i>lett</i> Ámenné az Isten dicsőségére mi általunk.


text:
A ki pedig minket ti veletek egybe Krisztusban megerősít <f>[19†]</f> és <f>[20†]</f> megken minket, az Isten az;


text:
Én pedig az Istent hívom bizonyságul <f>[22†]</f> az én lelkemre, hogy titeket kímélve nem mentem el eddig Korinthusba.


text:
Nem hogy uralkodnánk a <f>[23†]</f> ti hiteteken, hanem munkatársai <f>[24†]</f> vagyunk a ti örömeteknek; mert <f>[25†]</f> hitben állotok.


text:
Mert ha én megszomorítlak titeket, ugyan ki az, a ki megvídámít engem, hanemha a kit én megszomorítok?


text:
És azért írtam néktek éppen azt, hogy mikor oda megyek, meg ne szomoríttassam <f>[1†]</f> azok miatt, a kiknek örülnöm kellene; meg lévén győződve mindenitek felől, hogy az én örömöm mindnyájatoké.


text:
Mert sok szorongattatás és szívbeli háborgás között írtam néktek sok könyhullatással, nem hogy megszomoríttassatok, hanem hogy megismerjétek azt a szeretetet, a mellyel kiváltképen irántatok viseltetem.


text:
Ha pedig valaki <f>[2†]</f> megszomorított, nem engem szomorított meg, hanem részben, hogy <i>azt</i> ne terheljem, titeket mindnyájatokat.


text:
Annyira, hogy <f>[3†]</f> éppen ellenkezőleg ti inkább bocsássatok meg néki és vígasztaljátok, hogy valamiképen a felettébb való bánat meg ne eméssze az ilyet.


text:
Mert azért írtam is, hogy bizonyosan megtudjam felőletek, ha mindenben engedelmesek <f>[5†]</f> vagytok-é?


text:
A kinek pedig megbocsáttok valamit, én is: mert ha én is megbocsátottam valamit, ha valakinek megbocsátottam, ti érettetek <i>cselekedtem</i> Krisztus színe előtt; hogy meg ne csaljon minket a <f>[6†]</f> Sátán:


text:
<pb/>Mikor pedig Troásba <f>[8†]</f> mentem a Krisztus evangyélioma ügyében és kapu nyittatott nékem <f>[9†]</f> az Úrban, nem volt lelkemnek nyugodalma, mivelhogy nem találtam Titust, az én atyámfiát;


text:
Hála pedig az Istennek, a ki mindenkor diadalra vezet minket a Krisztusban, és az ő ismeretének illatját minden helyen megjelenti mi <f>[10†]</f> általunk.


text:
Mert Krisztus jó illatja vagyunk Istennek, <f>[11†]</f> mind az üdvözülők, mind az elkárhozók között;


text:
Ezeknek halál illatja halálra; amazoknak pedig élet illatja életre. És ezekre kicsoda <f>[12†]</f> alkalmatos?


text:
Mert mi nem olyanok vagyunk, mint sokan, a kik meghamisítják az Isten ígéjét; <f>[13†]</f> hanem tisztán, sőt szinte Istenből szólunk az Isten előtt a Krisztusban.


text:
<pb/>Elkezdjük-é ismét <f>[1†]</f> ajánlgatni magunkat? Vagy talán szükségünk van, mint némelyeknek, ajánló levelekre hozzátok, avagy tőletek?


text:
A kik felől nyilvánvaló, hogy Krisztusnak a mi szolgálatunk által szerzett levele vagytok, nem <f>[3†]</f> tentával, hanem az élő Isten Lelkével írva; nem kőtáblákra, hanem a szívnek hústábláira.


text:
Nem mintha magunktól <f>[5†]</f> volnánk alkalmatosak valamit gondolni, úgy mint magunkból; <f>[6†]</f> ellenkezőleg a mi alkalmatos voltunk az <f>[7†]</f> Istentől van:


text:
A ki alkalmatosokká tett minket arra, hogy új szövetség szolgái legyünk, nem betűé, hanem <f>[8†]</f> léleké; mert a betű megöl, <f>[9†]</f> a lélek <f>[10†]</f> pedig megelevenít.


text:
Ha pedig a halálnak <f>[11†]</f> betűkkel kövekbe vésett szolgálata dicsőséges vala, úgyhogy Izráel fiai nem is nézhettek Mózes <f>[12†]</f> orczájára arczának elmúló dicsősége miatt:


text:
Mert ha a kárhoztatás szolgálata dicsőséges, mennyivel inkább dicsőséges az igazság <f>[13†]</f> szolgálata?


text:
És nem, miként Mózes, <i>a ki</i> leplet borított az orczájára, <f>[17†]</f> hogy ne lássák Izráel fiai az elmulandónak végét.


text:
De megtompultak az ő elméik. Mert <f>[18†]</f> ugyanaz a lepel mind e mai napig ott van az ó szövetség olvasásánál felfedetlenül, <f>[19†]</f> mivelhogy a Krisztusban tűnik el;


text:
Mi pedig az Úrnak dicsőségét mindnyájan fedetlen arczczal <f>[22†]</f> szemlélvén, ugyanazon ábrázatra elváltozunk, dicsőségről dicsőségre, úgy mint az Úrnak Lelkétől.


text:
<pb/>Annakokáért, mivelhogy ilyen szolgálatban <f>[1†]</f> vagyunk, a mint a <f>[2†]</f> kegyelmet nyertük, nem csüggedünk el;


text:
Hanem lemondtunk a szégyen takargatásáról, mint a kik nem járunk ravaszságban, <f>[3†]</f> és nem is hamisítjuk meg <f>[4†]</f> az Isten ígéjét, de a nyilvánvaló igazsággal kelletjük magunkat minden ember lelkiismeretének az Isten előtt.


text:
A kikben e világ Istene megvakította a hitetlenek elméit, hogy ne lássák a Krisztus dicsőséges evangyéliomának világosságát, a ki <f>[6†]</f> az Isten képe.


text:
Mert nem <f>[7†]</f> magunkat prédikáljuk, hanem az Úr Jézus <f>[8†]</f> Krisztust; magunkat pedig, mint a ti szolgáitokat, a Jézusért.


text:
Mert az Isten, <f>[9†]</f> a ki szólt: setétségből világosság ragyogjon, ő gyújtott világosságot a mi <f>[10†]</f> szívünkben az Isten dicsősége ismeretének a Jézus Krisztus arczán való világoltatása végett.


text:
Ez a kincsünk <f>[11†]</f> pedig cserépedényekben van, hogy amaz erőnek nagy volta Istené legyen, és nem magunktól <f>[12†]</f> való.


text:
Mindenütt nyomorgattatunk, <f>[13†]</f> de meg nem szoríttatunk; kétségeskedünk, de nem esünk <f>[14†]</f> kétségbe;


text:
Mindenkor testünkben hordozzuk az <f>[16†]</f> Úr Jézus halálát, hogy a Jézusnak élete is látható legyen a mi testünkben.


text:
Mert mi, a kik élünk, mindenkor halálra <f>[17†]</f> adatunk a Jézusért, hogy a Jézus élete is látható legyen a mi halandó testünkben.


text:
Mivelhogy pedig a hitnek mi bennünk is ugyanaz a lelke van meg, a mint írva van: Hittem <f>[19†]</f> és azért szóltam; hiszünk mi is, és azért szólunk;


text:
Tudván, hogy a ki feltámasztotta az Úr <f>[20†]</f> Jézust, Jézus által minket is feltámaszt, és veletek <f>[21†]</f> együtt előállít.


text:
Mert minden ti érettetek <i>van,</i> hogy a kegyelem sokasodva <f>[22†]</f> sokak által a hálaadást bőségessé tegye az Isten dicsőségére.


text:
Azért nem csüggedünk; sőt ha a mi külső emberünk megromol <f>[23†]</f> is, a belső mindazáltal <f>[24†]</f> napról-napra újul.


text:
Mert a mi pillanatnyi könnyű szenvedésünk <f>[25†]</f> igen-igen nagy örök <f>[26†]</f> dicsőséget szerez nékünk;


text:
Mivelhogy nem a láthatókra nézünk, hanem a láthatatlanokra; mert <f>[27†]</f> a láthatók ideig valók, a láthatatlanok pedig örökkévalók.


text:
<pb/>Mert tudjuk, hogy ha e mi földi sátorházunk <f>[1†]</f> elbomol, épületünk van Istentől, nem kézzel csinált, örökké <f>[2†]</f> való házunk a mennyben.


text:
Mert a kik e sátorban vagyunk is, sóhajtozunk megterheltetvén; mivelhogy nem kívánunk levetkőztetni, hanem felöltöztetni, hogy a mi halandó, elnyelje <f>[4†]</f> azt az élet.


text:
A ki pedig minket erre elkészített, az Isten <i>az,</i> a ki a Lélek zálogát <f>[5†]</f> is adta minékünk.


text:
Azért mivelhogy mindenkor bízunk, és tudjuk, hogy e testben <f>[6†]</f> lakván, távol vagyunk az Úrtól.


text:
Bizodalmunk pedig van, azért inkább szeretnénk kiköltözni e testből, és <f>[9†]</f> elköltözni az Úrhoz.


text:
Mert nékünk mindnyájunknak meg kell jelennünk a Krisztus <f>[11†]</f> ítélőszéke előtt, hogy kiki megjutalmaztassék <f>[12†]</f> a szerint, a miket e testben cselekedett, vagy jót, vagy gonoszt.


text:
<pb/>Ismervén tehát az Úrnak <f>[13†]</f> félelmét, embereket térítünk, <f>[14†]</f> Isten előtt pedig nyilván vagyunk; reménylem azonban, hogy a ti lelkiesméretetek előtt is nyilván vagyunk.


text:
Mert nem ajánljuk ismét magunkat <f>[15†]</f> néktek, hanem alkalmat adunk ti néktek a velünk való <f>[16†]</f> dicsekedésre, hogy legyen mit felelnetek a színből és nem szívből dicsekedőknek.


text:
Úgy vélekedvén, hogy ha egy meghalt mindenkiért, <f>[19†]</f> tehát mindazok meghaltak; és azért <f>[20†]</f> halt meg mindenkiért, hogy a kik élnek, ezután ne magoknak éljenek, hanem annak, a ki érettök meghalt és feltámasztatott.


text:
Azért mi ezentúl senkit sem ismerünk test szerint; sőt ha ismertük is Krisztust test szerint, de már többé nem ismerjük.


text:
Azért ha valaki <f>[21†]</f> Krisztusban van, új teremtés <i>az</i>; a régiek <f>[22†]</f> elmúltak, ímé, újjá lett minden.


text:
Mindez pedig Istentől van, a ki minket magával megbékéltetett a Jézus Krisztus <f>[23†]</f> által, és a ki nékünk adta a békéltetés szolgálatát;


text:
Minthogy az Isten volt az, a ki Krisztusban megbékéltette magával a világot, nem tulajdonítván nékik az ő bűneiket, <f>[24†]</f> és reánk bízta a békéltetésnek ígéjét.


text:
Krisztusért járván tehát követségben, <f>[25†]</f> mintha Isten kérne mi általunk: Krisztusért kérünk, béküljetek meg az Istennel.


text:
Mert azt, a ki bűnt <f>[26†]</f> nem ismert, bűnné tette <f>[27†]</f> értünk, hogy mi Isten igazsága legyünk ő <f>[28†]</f> benne.


text:
<pb/>Mint <f>[1†]</f> együttmunkálkodók intünk <f>[2†]</f> is, hogy hiába ne vettétek légyen az Isten kegyelmét.


text:
Mert ő mondja: <f>[3†]</f> Kellemetes időben meghallgattalak, és az üdvösség napján megsegítettelek. Ímé itt a kellemetes idő, ímé itt az üdvösség napja. <f>[4†]</f>


text:
Hanem ajánljuk <f>[6†]</f> magunkat mindenben, mint Isten szolgái; <f>[7†]</f> sok tűrésben, nyomorúságban, szükségben, szorongattatásban.


text:
Tisztaságban, <f>[9†]</f> tudományban, hosszútűrésben, szívességben, Szent Lélekben, tettetés nélkül való szeretetben,


text:
Igazmondásban, <f>[10†]</f> Isten erejében; az <f>[11†]</f> igazságnak jobb és bal felől való fegyvereivel; <f>[12†]</f>


text:
Mint ismeretlenek, és mégis ismeretesek; mint megholtak, <f>[13†]</f> és ím élők; mint ostorozottak, <f>[14†]</f> és meg nem ölöttek;


text:
Mint bánkódók, noha mindig örvendezők; mint szegények, <f>[15†]</f> de sokakat gazdagítók; mint semmi nélkül valók, és mindennel <f>[16†]</f> bírók.


text:
Ne legyetek hitetlenekkel <f>[19†]</f> felemás igában; mert mi szövetsége <f>[20†]</f> van igazságnak és hamisságnak? vagy mi közössége a világosságnak a sötétséggel?


text:
Vagy mi egyezése Isten templomának bálványokkal? Mert ti <f>[23†]</f> az élő Istennek temploma vagytok, a mint az Isten mondotta: Lakozom <f>[24†]</f> bennök és közöttük járok; és leszek nékik Istenök, és ők én népem lesznek.


text:
Annakokáért <f>[25†]</f> menjetek ki közülök, és szakadjatok el, azt mondja az Úr, és tisztátalant ne illessetek; és én magamhoz fogadlak titeket,


text:
És leszek néktek Atyátok, <f>[26†]</f> és ti lesztek fiaimmá, és leányaimmá, azt mondja a mindenható Úr.


text:
<pb/>Mivelhogy azért ilyen ígéreteink vannak, szeretteim, tisztítsuk meg magunkat minden testi <f>[1†]</f> és lelki tisztátalanságtól, Isten félelmében vivén véghez a <f>[2†]</f> mi megszentelésünket.


text:
Fogadjatok be minket; <f>[3†]</f> senkit meg nem bántottunk, senkit meg nem rontottunk, senkit meg nem csaltunk.


text:
Nem vádképen mondom; hisz előbb mondottam, hogy <f>[4†]</f> szívünkben vagytok, hogy együtt haljunk, együtt éljünk.


text:
Nagy az én bizodalmam hozzátok, nagy <f>[5†]</f> az én dicsekvésem felőletek; telve vagyok vígasztalódással, felettébb való az én örömem minden mi nyomorúságunk mellett.


text:
Mert mikor Macedóniába jöttünk, sem volt semmi nyugodalma a mi testünknek, sőt mindenképen nyomorogtunk; kívül harcz, belől félelem.


text:
Sőt nem megjöttével csupán, hanem azzal a vígasztalással is, a melylyel ti vígasztaltátok meg, hírül hozván nékünk a ti kivánkozástokat, a ti kesergésteket, a ti hozzám való ragaszkodástokat; úgyhogy én mégjobban örvendeztem.


text:
<pb/>Hát ha megszomorítottalak <f>[7†]</f> is titeket azzal a levéllel, nem bánom, noha bántam; mert látom, hogy az a levél, ha ideig-óráig is, megszomorított titeket.


text:
Most örülök, nem azért, hogy megszomorodtatok, hanem hogy megtérésre szomorodtatok meg. Mert Isten szerint szomorodtatok meg, hogy miattunk semmiben kárt ne valljatok.


text:
Mert az Isten szerint való szomorúság üdvösségre <f>[8†]</f> való megbánhatatlan megtérést szerez; a világ szerint való szomorúság pedig halált szerez.


text:
Mert ímé ez a ti Isten szerint való megszomorodástok milyen nagy buzgóságot keltett ti bennetek, sőt védekezést, sőt bosszankodást, sőt félelmet, sőt kívánkozást, sőt buzgóságot, sőt bosszúállást. Mindenképen bebizonyítottátok, hogy tiszták vagytok e dologban.


text:
Ha tehát írtam is néktek, nem a sértő miatt, sem a sértett miatt; hanem hogy nyilvánvaló legyen nálatok a mi irántatok való buzgóságunk Isten előtt.


text:
Annakokáért megvígasztalódtunk a ti vígasztalástokon; de sokkal inkább örültünk a Titus örömén, hogy az ő lelkét ti mindnyájan megnyugtattátok:


text:
Mert ha dicsekedtem valamit néki felőletek, nem maradtam szégyenben; de a mint ti néktek mindent igazán szólottam, azonképen a mi Titus előtt való dicsekvésünk is igazsággá lett.


text:
És ő még jobb szívvel van irántatok, visszaemlékezvén mindnyájatoknak engedelmességére, <f>[9†]</f> hogy félelemmel és rettegéssel fogadtátok őt.


text:
<pb/>Tudtotokra adjuk pedig, atyámfiai, Istennek azt a kegyelmét, a <f>[1†]</f> melyet Macedónia gyülekezeteivel közlött.


text:
Hogy a nyomorúság sok próbái közt <i>is</i> bőséges az ő örömük és igen nagy szegénységük jószívűségük gazdagságává növekedett.


text:
Sok könyörgéssel kérvén minket, hogy a szentek iránt való szolgálat jótéteményébe és közösségébe fogadjuk be <f>[2†]</f> őket.


text:
És nem a miképen reméltük, hanem önmagukat adták először az Úrnak, és nekünk <i>is</i> az Isten akaratjából.


text:
Hogy kérnünk kellett Titust, hogy a miképen elkezdette, azonképen végezze is be nálatok ezt a jótéteményt is.


text:
Azért, miképen mindenben bővölködtök, hitben, beszédben, ismeretben <f>[3†]</f> és minden buzgóságban és hozzánk való szeretetben, úgy e jótéteményben is bővölködjetek.


text:
Nem parancsképen mondom, hanem hogy a mások buzgósága által a ti szeretetetek valódiságát is kipróbáljam.


text:
Mert ismeritek a mi Urunk Jézus Krisztusnak jótéteményét, hogy <f>[4†]</f> gazdag lévén, szegénnyé lett érettetek, hogy ti <f>[5†]</f> az ő szegénysége által meggazdagodjatok.


text:
Tanácsot is adok e dologban; mert hasznos az néktek, a kik nemcsak a cselekvést, hanem az akarást is elkezdtétek tavaly óta.


text:
Most hát a cselekvést is <f>[6†]</f> vigyétek végbe; hogy a miképen az akarás készsége, <f>[7†]</f> azonképen a végrehajtás is ahhoz képest <i>legyen,</i> a mitek van.


text:
Mert ha a <f>[8†]</f> készség megvan, a szerint kedves az, a mije kinek-kinek van, <i>és</i> nem a szerint, a mije nincs.


text:
Mert nem úgy, hogy másoknak könnyebbségük, néktek pedig nyomorúságtok <i>legyen,</i> hanem egyenlőség szerint; e mostani időben a ti bőségtek <f>[9†]</f> <i>pótolja</i> amazoknak fogyatkozását;


text:
A mint megvan írva: a ki sokat <i>szedett,</i> <f>[10†]</f> nem volt többje; és a ki keveset, nem volt kevesebbje.


text:
Hála pedig az Istennek, ki ugyanazt <f>[11†]</f> a buzgóságot oltotta <f>[12†]</f> értetek a Titus szívébe.


text:
Elküldöttük pedig vele együtt amaz atyafit is, a ki az összes gyülekezetekben dícséretes az evangyéliomért;


text:
Nemcsak pedig, hanem a gyülekezetek útitársunknak is megválaszták ebben a jó ügyben, a melyet mi szolgálunk <f>[13†]</f> magának az Úrnak dicsőségére és a ti készségetekre;


text:
Óvakodván, hogy senki se ócsárolhasson minket a mi szolgálatunk által való bőséges jótétemény miatt;


text:
Sőt elküldöttük velök a mi atyánkfiát is, a kinek buzgó voltát sok dologban sokszor kipróbáltuk, most pedig még sokkal buzgóbb, irántatok való nagy bizodalmánál fogva.


text:
Akár Titusról <f>[15†]</f> <i>van szó,</i> ő az én társam és ti köztetek segítségem; akár a mi atyánkfiai felől, ők a gyülekezetek követei, <f>[16†]</f> Krisztus dicsősége:


text:
Adjátok azért szereteteteknek és felőletek való dicsekvésünknek, <f>[17†]</f> bizonyságát irántuk a gyülekezetek előtt is.


text:
Hiszen ismerem a ti készségteket <f>[2†]</f> a melylyel dicsekszem felőletek a macedónoknak, hogy Akhája kész a mult esztendő óta; és a ti buzgóságtok, sokakat magával ragadt.


text:
Mindamellett elküldöttem az atyafiakat, <f>[3†]</f> hogy a mi felőletek való dicsekedésünk ebben a részben hiábavaló ne legyen; hogy, a mint mondám, készen legyetek.


text:
Hogy aztán, ha a macedónok velem együtt odajutnak és titeket készületlenül találnak, valamiképen szégyent ne valljunk mi, hogy ne mondjam ti, ebben a dologban.


text:
Szükségesnek véltem azért utasítani az atyafiakat, hogy előre menjenek el hozzátok, és készítsék el előre a ti előre megígért adományotokat, hogy az úgy legyen készen, mint adomány, és nem mint ragadomány.


text:
Azt <i>mondom</i> pedig: A ki <f>[4†]</f> szűken vet, szűken is arat; és a ki bőven vet, bőven is arat.


text:
Kiki a mint eltökélte szívében, nem szomorúságból, vagy kénytelenségből; mert a jókedvű adakozót <f>[5†]</f> szereti az Isten.


text:
Az Isten pedig hatalmas arra, hogy rátok áraszsza minden kegyelmét; hogy mindenben, mindenkor teljes elégségtek lévén, minden jótéteményre bőségben legyetek,


text:
A ki pedig magot <f>[7†]</f> ád a magvetőnek és kenyeret eleségül, ád és megsokasítja a ti vetésteket és megnöveli a ti igazságtoknak gyümölcsét, <f>[8†]</f>


text:
Hogy mindenben meggazdagodjatok a teljes jószívűségre, a mely általunk hálaadást szerez az Istennek.


text:
Mert e tisztnek szolgálata nemcsak a szenteknek szükségét elégíti ki, <f>[9†]</f> hanem sok hálaadással bőséges az Isten előtt;


text:
A mennyiben e szolgálatnak próbája által dicsőítik az Istent a ti Krisztus evangyéliomát valló engedelmességtekért, és a ti hozzájuk és mindenekhez való adakozó jószívűségtekért.


text:
Mikor érettetek könyörögve ők is vágyakoznak utánatok az Istennek rajtatok való bőséges kegyelme miatt.


text:
<pb/>Magam pedig, én Pál, kérlek titeket a Krisztus szelídségére <f>[1†]</f> és engedelmességére, a ki szemtől szemben ugyan alázatos <f>[2†]</f> vagyok közöttetek, de távol bátor vagyok irántatok;


text:
Kérlek pedig, hogy a mikor jelen leszek, ne kelljen bátornak lennem ama bizodalomnál fogva, a melylyel úgy gondolom bátor lehetek némelyekkel szemben, a kik úgy gondolkodnak felőlünk, mintha mi test szerint élnénk.


text:
Mert a mi vitézkedésünk fegyverei nem testiek, hanem erősek <f>[4†]</f> az Istennek, erősségek <f>[5†]</f> lerontására;


text:
Lerontván okoskodásokat és minden magaslatot, a mely Isten ismerete ellen emeltetett, és foglyul ejtvén minden gondolatot, hogy engedelmeskedjék a Krisztusnak;


text:
És készen állván <f>[6†]</f> megbüntetni minden engedetlenséget, mihelyst teljessé lesz a ti engedelmességtek.


text:
A szem előtt valókra néztek? Ha valaki azt hiszi magáról, hogy ő a Krisztusé, viszont azt is gondolja meg önmagában, hogy a mint ő maga <f>[7†]</f> a Krisztusé, azonképen mi is a Krisztuséi <i>vagyunk. </i>


text:
Mert ha még egy kissé felettébb dicsekedem <f>[8†]</f> is a mi hatalmunkkal, a <f>[9†]</f> melyet az Úr a ti építéstekre és nem megrontásotokra adott, én nem vallok szégyent;


text:
Mert, úgy mondják, a levelei ugyan súlyosak és kemények; de a maga jelenvolta erőtelen, <f>[11†]</f> és beszéde silány.


text:
Gondolja meg azt, a ki ilyen, hogy a milyenek vagyunk távol, a levelek által való beszédben, éppen olyanok <i>leszünk,</i> ha megjelenünk, cselekedetben <f>[12†]</f> is.


text:
Mert nem merjük <f>[13†]</f> magunkat azokhoz számítani, vagy hasonlítani, a kik magukat ajánlják; de azok magukat magukhoz mérvén és magukhoz hasonlítván magukat, nem okosan cselekesznek.


text:
De mi nem dicsekszünk mértéktelenül, hanem ama <f>[14†]</f> mérőzsinór mértéke szerint, a melyet Isten adott nékünk mértékül, hogy hozzátok is elérjünk.


text:
Mert nem feszítjük túl magunkat, mintha nem értünk volna el hozzátok; hiszen hozzátok is eljutottunk a Krisztus evangyéliomával.


text:
A kik nem dicsekeszünk mértéktelenül mások munkájával, <f>[15†]</f> de reméljük, hogy hitetek megnőttével nagyokká leszünk köztetek a mi mérőzsinórunk szerint bőségesen.


text:
Hogy rajtatok túl <f>[16†]</f> is hirdessük az evangyéliomot, nem dicsekedvén más mértéke szerint a készszel.


text:
Mert isteni buzgósággal buzgok értetek; hisz eljegyeztelek titeket egy férfiúnak, hogy mint <f>[1†]</f> szeplőtlen szűzet állítsalak a Krisztus elé.


text:
Félek azonban, hogy a miként a kígyó <f>[2†]</f> a maga álnokságával megcsalta Évát, akként a ti gondolataitok is megrontatnak <i>és eltávolodnak</i> a Krisztus iránt való egyenességtől.


text:
Mert hogyha az, a ki jő, más Jézust prédikál, a kit nem prédikáltunk, vagy más lelket vesztek, a mit nem vettetek, vagy más evangyéliomot, <f>[3†]</f> a mit be nem fogadtatok, szépen eltűrnétek.


text:
Ha pedig avatatlan <f>[5†]</f> <i>vagyok </i>is a beszédben, de nem az ismeretben; sőt mindenben, mindenképen nyilvánvalókká lettünk előttetek.


text:
Avagy vétkeztem-é, <f>[6†]</f> mikor magamat megaláztam, hogy ti felmagasztaltassatok, hogy ingyen hírdettem néktek az Isten evangyéliomát?


text:
Más gyülekezeteket fosztottam meg, zsoldot vévén, hogy néktek szolgáljak; és mikor nálatok voltam és szűkölködtem, nem voltam <f>[7†]</f> terhére senkinek.


text:
Mert az én szükségemet kipótolták a Macedóniából jött atyafiak; és rajta voltam és rajta is leszek, hogy semmiben se legyek terhetekre.


text:
De a mit cselekszem, cselekedni is fogom, hogy elvágjam az alkalmat az alkalomkeresők elől; <f>[9†]</f> hogy a mivel dicsekesznek, olyanoknak találtassanak <i>abban</i>, mint mi is.


text:
Mert az ilyenek <f>[10†]</f> hamis apostolok, álnok munkások, a kik a Krisztus apostolaivá változtatják át magukat.


text:
Nem nagy dolog azért, ha az ő szolgái is átváltoztatják magokat az igazság szolgáivá; a kiknek végök az <f>[12†]</f> ő cselekedeteik szerint lészen.


text:
<pb/>Ismét mondom: ne tartson engem senki esztelennek; de ha mégis, fogadjatok <f>[13†]</f> be mint esztelent is, hogy egy kicsit én is dicsekedhessem.


text:
A mit mondok, nem az Úr szerint mondom, hanem mintegy esztelenül a dicsekvésnek ezzel a merészségével,


text:
Mert eltűritek, ha valaki leigáz titeket, ha valaki felfal, ha valaki megfog, ha valaki felfuvalkodik, ha valaki arczul ver titeket.


text:
Szégyenkezve mondom, mivelhogy mi erőtelenek voltunk; de a miben merész valaki, esztelenül szólok, merész vagyok én is.


text:
Krisztus szolgái-é? (balgatagul szólok) én méginkább; több fáradság, <f>[18†]</f> több vereség, <f>[19†]</f> több börtön, gyakorta való halálos <i>veszedelem</i> által.


text:
Háromszor <f>[21†]</f> megostoroztak, <f>[22†]</f> egyszer megköveztek, háromszor <f>[23†]</f> hajótörést szenvedtem, éjt-napot a mélységben töltöttem;


text:
Gyakorta való utazásban, veszedelemben folyó vizeken, veszedelemben rablók közt, veszedelemben népem <f>[24†]</f> között, veszedelemben pogányok között, veszedelemben városban, veszedelemben <f>[25†]</f> pusztában, veszedelemben tengeren, veszedelemben hamis atyafiak közt;


text:
Fáradságban és <f>[26†]</f> nyomorúságban, gyakorta való virrasztásban, éhségben és szomjúságban, gyakorta való bőjtölésben, hidegben és mezítelenségben.


text:
Az Isten és a mi Urunk Jézus Krisztusnak Atyja, a ki <f>[30†]</f> mindörökké áldott, tudja, hogy nem hazudom.


text:
Damaskusban <f>[31†]</f> Aretás király helytartója őrzette a damaskusiak városát, akarván engem megfogni;


text:
Ismerek egy embert a Krisztusban, a ki tizennégy évvel ezelőtt (ha testben-é, nem tudom; ha testen kívül-é, nem tudom; az Isten tudja) elragadtatott <f>[1†]</f> a harmadik égig.


text:
És tudom, hogy az az ember, (ha testben-é, ha testen kívül-é, nem tudom; az Isten <f>[2†]</f> tudja),


text:
Elragadtatott a paradicsomba, és hallott kimondhatatlan beszédeket, a melyeket nem szabad embernek kibeszélnie.


text:
Az ilyennel dicsekeszem; magammal pedig nem dicsekeszem, ha csak az én gyengeségeimmel <f>[3†]</f> nem.


text:
Mert ha dicsekedni akarok, <f>[4†]</f> nem leszek esztelen; mert igazságot mondok; de megtürtőztetem magamat, hogy valaki többnek ne tartson, mint a minek lát, vagy a mit hall tőlem.


text:
És hogy a kijelentések nagysága miatt el ne bizakodjam, tövis adatott nékem a testembe, a Sátán angyala, hogy <f>[5†]</f> gyötörjön engem, hogy felettébb el ne bizakodjam.


text:
És ezt mondá nékem: <J>Elég néked az én kegyelmem; mert az én erőm erőtlenség által végeztetik el.</J> Nagy örömest dicsekeszem azért az én erőtelenségeimmel, hogy a Krisztus ereje lakozzék én bennem.


text:
Annakokáért gyönyörködöm az erőtlenségekben, bántalmazásokban, nyomorúságokban, <f>[6†]</f> üldözésekben és szorongattatásokban Krisztusért; mert a mikor erőtelen vagyok, akkor vagyok <f>[7†]</f> erős.


text:
<pb/>Dicsekedvén, balgataggá <f>[8†]</f> lettem; ti kényszerítettetek reá. Mert néktek kellett volna engem ajánlanotok; mert semmiben sem vagyok alábbvaló a fő-fő apostoloknál, <f>[9†]</f> noha semmi <f>[10†]</f> vagyok.


text:
Apostolságomnak jelei megbizonyosodtak közöttetek sok tűrésben, jelekben, csodákban <f>[11†]</f> és erőkben is.


text:
Mert micsoda az, a miben megkárosodtatok a többi gyülekezetek mellett, hanem ha az, hogy én magam nem voltam néktek terhetekre? Bocsássátok <f>[12†]</f> meg nékem ezt az igazságtalanságot!


text:
Ímé harmadízben <f>[13†]</f> is kész vagyok hozzátok menni, és nem leszek terhetekre; mert nem azt keresem, a mi a tiétek, <f>[14†]</f> hanem titeket magatokat. Mert nem a gyermekek tartoznak kincseket gyűjteni a szülőknek, hanem a szülők a gyermekeknek.


text:
Én pedig nagy örömest áldozok és esem áldozatul a <f>[15†]</f> ti lelketekért; még ha ti, a kiket én igen szeretek, kevésbbé <f>[16†]</f> szerettek is engem.


text:
De ám legyen, hogy én nem voltam terhetekre; hanem <f>[17†]</f> álnok lévén ravaszsággal fogtalak meg titeket.


text:
Megkértem Titust, <f>[19†]</f> és vele együtt elküldtem amaz atyafit; csak nem fosztott ki titeket Titus? Nem egyazon Lélek szerint jártunk-é? Nem azokon a nyomokon-é?


text:
Azt hiszitek megint, hogy előttetek mentegetjük magunkat. Az Isten előtt Krisztusban szólunk; mindezt pedig, szeretteim, a ti épüléstekért.


text:
Mert félek azon, hogy ha odamegyek, <f>[20†]</f> nem talállak majd olyanoknak, a milyeneknek szeretnélek, és engem is olyannak találtok, a milyennek nem szeretnétek; hogy valamiképen versengések, irígységek, indulatoskodások, visszavonások, rágalmazások, fondorkodások, <f>[21†]</f> felfuvalkodások, pártoskodások lesznek köztetek;


text:
Hogy mikor újra odamegyek, megaláz engem az én Istenem ti köztetek, és sokakat megsiratok azok közül, <f>[22†]</f> a kik ezelőtt vétkeztek és meg nem tértek a tisztátalanságból, paráznaságból és bujaságból, a mit elkövettek.


text:
<pb/>Ezúttal harmadszor megyek hozzátok. Két <f>[1†]</f> vagy három tanú vallomása alapján megáll minden dolog.


text:
Előre megmondtam és előre mondom, mint másodszori ottlétemkor, és most <f>[2†]</f> is távollétemben írom azoknak, a kik ezelőtt vétkeztek, és a többieknek mind, hogy ha ismét odamegyek, nem leszek kíméletes;


text:
Mert hát az általam szóló Krisztusnak bizonyságát keresitek, a ki irányotokban nem erőtelen, hanem erős ti bennetek.


text:
Mert noha megfeszíttetett <f>[3†]</f> erőtelenségből, mindazáltal <f>[4†]</f> él Istennek hatalmából. És noha mi erőtelenek vagyunk benne, de vele együtt élünk majd Isten erejéből ti nálatok.


text:
Kísértsétek meg magatokat, ha a hitben vagytok-é? magatokat <f>[5†]</f> próbáljátok meg. Avagy nem ismeritek-é magatokat, hogy a Jézus <f>[6†]</f> Krisztus bennetek van? Kivévén, ha méltatlanok vagytok.


text:
Az Istent pedig kérem, hogy semmi gonoszt ne cselekedjetek; nem hogy mi méltóknak láttassunk, hanem hogy ti a jót cselekedjétek, mi pedig mintegy méltatlanok legyünk.


text:
Mert örvendünk, ha mi <f>[7†]</f> erőtelenek vagyunk, ti meg erősek vagytok; ezt pedig kérjük is, a ti tökéletesedésetekért.


text:
Azért írom ezeket távollétemben, hogy jelenlétemben <f>[8†]</f> ne kelljen keményen viselkednem ama hatalom szerint, <f>[9†]</f> a melyet az Úr adott nékem építésre és nem rontásra.


text:
<pb/>Végezetre, atyámfiai, legyetek jó egészségben, <f>[10†]</f> épüljetek, vígasztalódjatok, egy értelemben legyetek, békességben <f>[11†]</f> éljetek; és a szeretetnek és békességnek Istene <f>[12†]</f> lészen veletek.


text:
Az Úr Jézus Krisztusnak kegyelme, és az Istennek szeretete, és a Szent Léleknek közössége mindnyájatokkal. Ámen.


text:
<pb/>Pál, apostol (nem emberektől, sem nem ember által, hanem Jézus Krisztus által és az Atya Isten által, a ki feltámasztotta őt a halálból); <f>[1†]</f>


text:
A ki adta önmagát a mi bűneinkért <f>[3†]</f> hogy kiszabadítson minket <f>[4†]</f> e jelenvaló gonosz világból, az Istennek és a mi Atyánknak akarata szerint.


text:
Csodálkozom, hogy Attól, a ki titeket Krisztus kegyelme által elhívott, ily hamar más evangyéliomra hajlotok.


text:
Holott nincs más; de némelyek zavarnak titeket, és el akarják ferdíteni a Krisztus evangyéliomát. <f>[5†]</f>


text:
De ha szinte mi, avagy mennyből való angyal hirdetne is néktek valamit azon kívül, a mit néktek hirdettünk, <f>[6†]</f> legyen átok. <f>[7†]</f>


text:
A mint előbb mondottuk, most is ismét mondom: Ha valaki néktek hirdet valamit azon kívül, a mit elfogadtatok, átok legyen.


text:
Mert most embereknek engedek-é, avagy az Istennek? Vagy embereknek igyekezem-é tetszeni? Bizonyára, ha még embereknek igyekezném tetszeni, Krisztus szolgája nem volnék. <f>[8†]</f>


text:
Tudtotokra adom pedig atyámfiai, hogy az az evangyéliom, melyet én hirdettem, <f>[9†]</f> nem ember szerint való;


text:
Mert hallottátok, mint forgolódtam én egykor a zsidóságban, hogy én felette igen háborgattam az Isten anyaszentegyházát, és pusztítottam azt. <f>[10†]</f>


text:
És felülmultam a zsidóságban nemzetembeli sok kortársamat, szerfelett <f>[11†]</f> rajongván atyai hagyományaimért.


text:
De mikor az Istennek tetszett, ki elválasztott engem az én anyám méhétől fogva <f>[12†]</f> és elhívott az ő kegyelme által,


text:
Hogy kijelentse az ő Fiát én bennem, hogy hirdessem őt <f>[13†]</f> a pogányok között: azonnal nem tanácskoztam testtel és vérrel,


text:
Sem nem mentem Jeruzsálembe az előttem való apostolokhoz, hanem elmentem Arábiába, és ismét visszatértem <f>[14†]</f> Damaskusba.


text:
Azután három esztendő mulva fölmentem Jeruzsálembe, <f>[15†]</f> hogy Pétert meglátogassam, és nála maradtam tizenöt napig.


text:
Hanem csak hallották, hogy: A ki minket üldözött egykor, most hirdeti azt a hitet, a melyet egykor pusztított. <f>[17†]</f>


text:
<pb/>Azután tizennégy <f>[1†]</f> esztendő mulva ismét fölmentem Jeruzsálembe Barnabással együtt, elvivén Titust is.


text:
Fölmentem pedig kijelentés következtében és eléjök adtam az evangyéliomot, melyet hirdetek a pogányok között, de külön a tekintélyeseknek, hogy valami módon hiába ne fussak, avagy ne futottam légyen.


text:
Tudniillik a belopózkodott hamis atyafiakért, <f>[2†]</f> a kik alattomban közénk jöttek, hogy kikémleljék a mi szabadságunkat, melylyel bírunk a Krisztus Jézusban, hogy minket szolgákká tegyenek:


text:
A tekintélyesektől pedig, (bárminők valának régen, azzal nem törődöm; Isten nem nézi az embernek személyét <f>[3†]</f>): mert velem a tekintélyesek semmit sem közöltek;


text:
Sőt ellenkezőleg, mikor látták, hogy én reám van bízva <f>[4†]</f> a körülmetéletlenség evangyélioma, mint Péterre a körülmetélésé;


text:
(Mert a ki erős volt Péterben a körülmetélkedés apostolságára, bennem is erős volt a pogányok <f>[5†]</f> között).


text:
És elismervén a nékem adatott kegyelmet, Jakab és Kéfás, meg János, kik oszlopokul tekintetnek, bajtársi jobbjukat nyujták nékem és Barnabásnak, hogy mi a pogányok között, ők pedig a körülmetélés között <i>prédikáljunk:</i>


text:
Mert mielőtt némelyek oda jöttek Jakabtól, a pogányokkal együtt evett; mikor pedig oda jöttek, félrevonult és elkülönítette magát, félvén a körülmetélkedésből valóktól.


text:
És vele képmutatóskodtak a többi zsidók is, úgy hogy Barnabás szintén elcsábíttatott az ő tettetésök által.


text:
De mikor láttam, hogy nem egyenesen járnak az evangyéliom igazságához képest, mondék Péternek mindnyájok előtt: Ha te zsidó létedre pogány módra élsz és nem zsidó módra, miként kényszeríted a pogányokat, hogy zsidó módra éljenek?


text:
Tudván azt, hogy az ember nem igazul meg a törvény cselekedeteiből, hanem a Jézus Krisztusban való hit által, mi is Krisztus Jézusban hittünk, hogy megigazuljunk a Krisztusban való hitből és nem a törvény cselekedeteiből; Mivel a törvény cselekedeteiből nem igazul meg egy test sem. <f>[6†]</f>


text:
Ha pedig Krisztusban keresvén a megigazulást, mimagunk is bűnösöknek találtatunk, avagy Krisztus bűnnek szolgája-é? Távol legyen.


text:
Krisztussal együtt megfeszíttettem. Élek pedig többé nem én, hanem él bennem a Krisztus; a mely életet pedig most testben élek, az Isten Fiában való hitben élem, a ki szeretett engem és önmagát adta érettem. <f>[8†]</f>


text:
Nem törlöm el az Isten kegyelmét; mert ha a törvény által <i>van</i> az igazság, tehát Krisztus ok nélkül halt meg. <f>[9†]</f>


text:
<pb/>Óh balgatag Galátziabeliek, kicsoda ígézett meg titeket, hogy ne engedelmeskedjetek az igazságnak, kiknek szemei előtt a Jézus Krisztus úgy íratott le, <i>mintha</i> ti köztetek feszíttetett <i>volna</i> meg?


text:
Csak azt akarom megtudni tőletek: a törvény cselekedeteiből kaptátok-é a Lelket, avagy a hit hallásából? <f>[1†]</f>


text:
Annakokáért, a ki a Lelket szolgáltatja néktek, és hatalmas dolgokat művel bennetek, a törvény cselekedeteiből, vagy a hit hallásából <i>cselekeszi-é?</i>


text:
Előre látván pedig az Írás, hogy Isten hitből fogja megigazítani a pogányokat, eleve hirdette Ábrahámnak, hogy: Te benned fognak megáldatni minden népek. <f>[5†]</f>


text:
Mert a kik törvény cselekedeteiből vannak, átok alatt vannak; minthogy meg van írva: Átkozott minden, a ki meg nem marad mindazokban, a mik megirattak a törvény könyvében, hogy azokat cselekedje. <f>[6†]</f>


text:
Hogy pedig a törvény által senki sem igazul meg Isten előtt, nyilvánvaló, mert az igaz ember hitből él. <f>[7†]</f>


text:
A törvény pedig nincs hitből, hanem a mely ember cselekeszi azokat, élni fog azok által. <f>[8†]</f>


text:
Krisztus váltott meg minket <f>[9†]</f> a törvény átkától, átokká levén érettünk; mert meg van írva: Átkozott minden, a ki fán <f>[10†]</f> függ:


text:
Hogy az Ábrahám áldása Krisztus Jézusban legyen a pogányokon, hogy a Lélek ígéretét elnyerjük hit által. <f>[11†]</f>


text:
Atyámfiai! ember szerint szólok. Lám az embernek megerősített testámentomát <f>[12†]</f> senki erőtelenné nem teszi, sem ahhoz hozzá nem ád.


text:
Az ígéretek pedig Ábrahámnak adattak és az ő magvának. Nem mondja: És a magvaknak, mint sokról; hanem mint egyről. És a te magodnak, a ki a Krisztus.


text:
Ezt mondom pedig, hogy a kötést, melyet Isten először megerősített a Krisztusra nézve, a négyszázharmincz esztendő multán keletkezett törvény nem teszi erőtelenné, hogy megsemmisítse az ígéretet.


text:
Mert ha törvényből <i>van</i> az örökség, akkor többé nem ígéretből; Ábrahámnak pedig ígéret által ajándékozta azt az Isten. <f>[13†]</f>


text:
<pb/>Micsoda tehát a törvény? A bűnök okáért adatott, a míg eljő a Mag, a kinek tétetett az ígéret; rendeltetvén angyalok által, közbenjáró kezében.


text:
A törvény tehát az Isten ígéretei ellen van-é? Távol legyen! Mert ha olyan törvény adatott volna, a mely képes megeleveníteni, valóban a törvényből volna az igazság. <f>[14†]</f>


text:
De az Írás mindent bűn alá rekesztett, hogy az ígéret Jézus Krisztusban való hitből adassék a hívőknek.


text:
Minekelőtte pedig eljött a hit, törvény alatt őriztettünk, egybezárva az eljövendő hit kinyilatkoztatásáig.


text:
Nincs zsidó, sem görög; nincs szolga, sem szabad; nincs férfi, sem nő; mert ti mindnyájan egyek vagytok a Krisztus Jézusban.


text:
<pb/>Mondom pedig, hogy a meddig az örökös kiskorú, semmiben sem különbözik a szolgától, jóllehet ura mindennek;


text:
Mikor pedig eljött az időnek teljessége, kibocsátotta Isten az ő Fiát, a ki asszonytól lett, a ki törvény alatt lett,


text:
Minthogy pedig fiak vagytok, kibocsátotta az Isten az ő Fiának Lelkét a ti szíveitekbe, ki ezt kiáltja: Abba, Atya! <f>[2†]</f>


text:
Azért nem vagy többé szolga, hanem fiú; ha pedig fiú, Istennek örököse is Krisztus által. <f>[3†]</f>


text:
Ámde akkor, mikor még nem ismertétek az Istent, azoknak szolgáltatok, a mik természet szerint nem istenek; <f>[4†]</f>


text:
Most azonban, hogy megismertétek az Istent, sőt hogy megismert titeket az Isten, miként tértek vissza ismét az erőtelen és gyarló elemekhez, a melyeknek megint újból szolgálni akartok?


text:
Megtartjátok a napokat és <f>[5†]</f> hónapokat <f>[6†]</f> és időket, meg az <f>[7†]</f> esztendőket.


text:
Legyetek olyanok, mint én; mert én is olyanná lettem, mint ti: atyámfiai, kérlek titeket, semmivel sem bántottatok meg engem.


text:
És megkísértetvén testemben, nem vetettetek meg, sem nem útáltatok meg engem, hanem úgy fogadtatok, mint Istennek angyalát, mint Krisztus Jézust.


text:
Hová lőn tehát a ti boldogságotok? Mert bizonyságot teszek néktek, hogy ti, ha lehetséges volt volna, szemeiteket kivájván, nékem adtátok volna.


text:
Szeretnék pedig most köztetek jelen lenni és változtatni a hangomon; mert bizonytalanságban vagyok felőletek.


text:
Mert meg van írva, hogy Ábrahámnak két fia volt; egyik a szolgálótól, <f>[8†]</f> és a másik a <f>[9†]</f> szabadostól.


text:
Ezek mást példáznak: mert azok <i>az</i> <i>asszonyok</i> a két szövetség, az egyik a Sinai hegyről való, szolgaságra szűlő, ez Hágár,


text:
Mert Hágár a Sinai hegy Arábiában, hasonlatos pedig a mostani Jeruzsálemhez, nevezetesen fiaival együtt szolgál.


text:
Mert meg van írva: Ujjongj te meddő, <f>[10†]</f> ki nem szűlsz; vígadozzál és kiálts, ki nem vajudol; mert sokkal több az elhagyottnak magzatja, mint a kinek férje vagyon.


text:
De mit mond az Írás? Űzd ki a szolgálót és az ő fiát; mert a szolgáló fia nem örököl a szabad nő fiával. <f>[11†]</f>


text:
<pb/>Annakokáért a szabadságban, melyre minket Krisztus megszabadított, álljatok meg, és ne kötelezzétek meg ismét magatokat szolgaságnak igájával.


text:
Bizonyságot teszek pedig ismét minden embernek, a ki körülmetélkedik, hogy köteles az egész törvényt megtartani.


text:
Mert Krisztus Jézusban sem a körülmetélkedés nem ér semmit, sem a körülmetélkedetlenség, <f>[1†]</f> hanem a szeretet által munkálkodó <f>[2†]</f> hit.


text:
Bizodalmam van az Úrban ti hozzátok, hogy más értelemben nem lesztek; de a ki titeket megzavar, elveszi az <f>[5†]</f> ítéletet, bárki legyen.


text:
Én pedig atyámfiai, ha még a körülmetélést hirdetem, miért üldöztetem mégis? Akkor eltöröltetett a kereszt botránya. <f>[6†]</f>


text:
Mert ti szabadságra hivattatok atyámfiai; csakhogy a szabadság ürügy ne legyen a testnek, <f>[7†]</f> sőt szeretettel szolgáljatok egymásnak.


text:
Mert a test a lélek ellen törekedik, <f>[11†]</f> a lélek pedig a test ellen; ezek pedig egymással ellenkeznek, hogy ne azokat cselekedjétek, a miket akartok.


text:
A testnek cselekedetei pedig nyilvánvalók, <f>[13†]</f> melyek <i>ezek</i>: házasságtörés, paráznaság, tisztátalanság, bujálkodás.


text:
Bálványimádás, varázslás, ellenségeskedések, versengések, gyűlölködések, harag, patvarkodások, viszszavonások, pártütések,


text:
Irígységek, gyilkosságok, részegségek, dobzódások és ezekhez hasonlók: melyekről előre mondom néktek, a miképen már ezelőtt is mondottam, hogy a kik ilyeneket cselekesznek, Isten országának örökösei nem lesznek. <f>[14†]</f>


text:
De a Léleknek gyümölcse: szeretet, öröm, békesség, béketűrés, szívesség, jóság, hűség, szelídség, mértékletesség.


text:
<pb/>Atyámfiai, még ha előfogja is az embert valami bűn, ti lelkiek, igazítsátok útba az olyant szelídségnek lelkével, <f>[1†]</f> ügyelvén magadra, hogy meg ne kísértessél te magad is.


text:
Minden ember pedig az ő maga cselekedetét vizsgálja meg, és akkor csakis önmagára nézve lesz dicsekedése és nem másra nézve.


text:
Mert a ki vet az ő testének, a testből arat veszedelmet; a ki pedig vet a léleknek, a lélekből arat örök életet.


text:
A jótéteményben pedig meg ne restüljünk, <f>[5†]</f> mert a maga idejében aratunk, ha el nem lankadunk.


text:
Annakokáért míg időnk van, cselekedjünk jót mindenekkel, kiváltképen pedig a mi hitünknek cselédeivel. <f>[6†]</f>


text:
A kik testre szépek szeretnének lenni, azok kényszerítenek titeket a körülmetélkedésre; csak azért, hogy a Krisztus keresztjéért ne üldöztessenek.


text:
Mert magok a körülmetélkedettek sem tartják meg a törvényt; hanem azért akarják, hogy ti körülmetélkedjetek, hogy a ti testetekkel dicsekedjenek.


text:
Nékem pedig ne legyen másban dicsekedésem, hanem a mi Urunk Jézus Krisztus <f>[7†]</f> keresztjében, a ki által nékem megfeszíttetett a világ, és én is a világnak.


text:
Mert Krisztus Jézusban sem a körülmetélkedés, sem a körülmetéletlenség nem használ semmit, <f>[8†]</f> hanem az új teremtés. <f>[9†]</f>


text:
Ennekutána senki nékem bántásomra ne legyen; mert én az Úr Jézusnak bélyegeit hordozom az én testemben. <f>[10†]</f>


text:
<pb/>Pál, Jézus Krisztus apostola Isten akaratjából, az Efézusban lévő és Krisztus Jézusban hívő szenteknek. <f>[1†]</f>


text:
Áldott legyen az Isten, és a mi Urunknak, Jézus Krisztusnak Atyja, a ki megáldott minket minden lelki áldással a mennyekben a Krisztusban, <f>[3†]</f>


text:
A szerint, a mint magának kiválasztott minket Ő benne a világ teremtetése előtt, hogy legyünk mi szentek és feddhetetlenek Ő előtte szeretet által, <f>[4†]</f>


text:
Eleve elhatározván, hogy minket a maga fiaivá fogad Jézus Krisztus által az Ő akaratjának jó kedve szerint, <f>[5†]</f>


text:
Kegyelme dicsőségének magasztalására, a melylyel megajándékozott minket ama Szerelmesben, <f>[6†]</f>


text:
A kiben van a mi váltságunk az Ő vére által, a bűnöknek bocsánata az Ő kegyelmének gazdagsága szerint. <f>[7†]</f>


text:
Megismertetvén velünk az Ő akaratjának titkát az Ő jó kedve szerint, melyet eleve elrendelt magában, <f>[9†]</f>


text:
Az idők teljességének rendjére nézve, hogy ismét egybeszerkeszt magának mindeneket a Krisztusban, mind a melyek a mennyekben vannak, mind a melyek e földön vannak; <f>[10†]</f>


text:
Ő benne, a kiben vettük is az örökséget, eleve elrendeltetvén annak eleveelvégzése szerint, a ki mindent az ő akaratjának tanácsából cselekszik,


text:
Hogy legyünk mi magasztalására az Ő dicsőségének, a kik előre reménykedtünk a Krisztusban: <f>[11†]</f>


text:
A kiben ti is, minekutána hallottátok az igazságnak beszédét, idvességetek evangyéliomát, a melyben hittetek is, megpecsételtettetek az ígéretnek ama Szent Lelkével, <f>[12†]</f>


text:
A ki záloga a mi örökségünknek <i>Isten</i> tulajdon <i>népé</i>nek megváltatására, az Ő dicsőségének magasztalására. <f>[13†]</f>


text:
<pb/>Annakokáért én is, hallván a ti hiteteket az Úr Jézusban, és minden szentekhez való szerelmeteket, <f>[14†]</f>


text:
Hogy a mi Urunk Jézus Krisztusnak Istene, a dicsőségnek Atyja adjon néktek bölcseségnek és kijelentésnek Lelkét az Ő megismerésében; <f>[16†]</f>


text:
És világosítsa meg értelmetek szemeit, hogy tudhassátok, hogy mi az Ő elhívásának a reménysége, mi az Ő öröksége dicsőségének a gazdagsága a szentek között, <f>[17†]</f>


text:
És mi az Ő hatalmának felséges nagysága irántunk, a kik hiszünk, az Ő hatalma erejének ama munkája szerint,


text:
A melyet megmutatott a Krisztusban, mikor feltámasztotta Őt a halálból, és ültette Őt a maga jobbjára a mennyekben. <f>[18†]</f>


text:
Felül minden fejedelemségen és hatalmasságon és erőn és uraságon és minden néven, mely neveztetik nemcsak e világon, hanem a következendőben is: <f>[19†]</f>


text:
És mindeneket vetett az Ő lábai alá, és Őt tette mindeneknek fölötte az anyaszentegyháznak fejévé, <f>[20†]</f>


text:
<pb/>Titeket is <i>megelevenített,</i> a kik holtak valátok a ti vétkeitek és bűneitek miatt, <f>[1†]</f>


text:
Melyekben jártatok egykor e világ folyása szerint, a levegőbeli hatalmasság fejedelme szerint, ama lélek szerint, mely most az engedetlenség fiaiban munkálkodik; <f>[2†]</f>


text:
A kik között forgolódtunk egykor mi is mindnyájan a mi testünk kívánságaiban, cselekedvén a testnek és a gondolatoknak akaratját, és természet szerint haragnak fiai valánk, mint egyebek is: <f>[3†]</f>


text:
De az Isten gazdag lévén irgalmasságban, az Ő nagy szerelméből, melylyel minket szeretett, <f>[4†]</f>


text:
Minket, kik meg voltunk halva a vétkek miatt, megelevenített együtt a Krisztussal, (kegyelemből tartattatok meg!) <f>[5†]</f>


text:
Hogy megmutassa a következendő időkben az Ő kegyelmének felséges gazdagságát hozzánk való jóságából a Krisztus Jézusban. <f>[7†]</f>


text:
Mert az Ő alkotása vagyunk, teremtetvén <i>Általa</i> a Krisztus Jézusban jó cselekedetekre, a melyeket előre elkészített az Isten, hogy azokban járjunk. <f>[10†]</f>


text:
Annakokáért emlékezzetek meg arról, hogy egykor ti a testben pogányok, kiket körülmetéletlenségnek nevez vala amaz úgynevezett <i>s</i> a testen kézzel megcsinált körülmetélkedés, <f>[11†]</f>


text:
Hogy ti, <i>mondom</i>, abban az időben Krisztus nélkül valók voltatok, Izráel társaságától idegenek, és az ígéret szövetségeitől távolvalók, reménységetek nem vala, és Isten nélkül valók voltatok e világon; <f>[12†]</f>


text:
Most pedig a Krisztus Jézusban ti, kik egykor távol valátok, közelvalókká lettetek a Krisztus vére által. <f>[13†]</f>


text:
Mert Ő a mi békességünk, ki egygyé tette mind a két <i>nemzetséget,</i> és lerontotta a közbevetett választófalat, <f>[14†]</f>


text:
Az ellenségeskedést az Ő testében, a parancsolatoknak tételekben való törvényét eltörölvén; hogy ama kettőt egy új emberré teremtse Ő magában, békességet szerezvén; <f>[15†]</f>


text:
És hogy megbékéltesse az Istennel mind a kettőt, egy testben a keresztfa által, megölvén ezen az ellenségeskedést. <f>[16†]</f>


text:
Azért immár nem vagytok jövevények és zsellérek, hanem polgártársai a szenteknek és cselédei az Istennek, <f>[19†]</f>


text:
Kik fölépíttettetek az apostoloknak és prófétáknak alapkövén, lévén a szegletkő maga Jézus Krisztus, <f>[20†]</f>


text:
Ha ugyan hallottátok Isten kegyelmének rendelkezését, melyet nékem adott a ti érdeketekben; <f>[2†]</f>


text:
Hogy <i>tudniillik</i> kijelentés útján ismertette meg velem a titkot, a szerint, a mint az elébb megírám röviden, <f>[3†]</f>


text:
A mely egyéb időkben meg nem ismertettetett az emberek fiaival úgy, a hogy most kijelentetett az Ő szent apostolainak és prófétáinak a Lélek által: <f>[4†]</f>


text:
Hogy <i>tudniillik</i> a pogányok örökös társak és egyugyanazon test tagjai és részesei az ő ígéretének a Krisztus Jézusban az evangyéliom által. <f>[5†]</f>


text:
A melynek szolgájává lettem az Isten ama kegyelmének ajándékából, mely adatott nékem az Ő hatalmának munkája szerint. <f>[6†]</f>


text:
Nékem, minden szentek között a legeslegkisebbnek adatott ez a kegyelem, hogy a pogányoknak hirdessem a Krisztus végére mehetetlen gazdagságát; <f>[7†]</f>


text:
És hogy megvilágosítsam mindeneknek, hogy miképen rendelkezett Isten ama titok felől, a mely elrejtetett vala örök időktől fogva az Istenben, a ki mindeneket teremtett a Jézus Krisztus által; <f>[8†]</f>


text:
Azért, hogy megismertettessék most a mennybeli fejedelemségekkel és hatalmasságokkal az egyház által az Istennek sokféle bölcsesége, <f>[9†]</f>


text:
Amaz örök eleve-elvégezés szerint, a melyet megcselekedett a Krisztus Jézusban, a mi Urunkban: <f>[10†]</f>


text:
A kiben van a mi bátorságunk és bizodalommal való menetelünk <i>Istenhez</i> az Ő benne való hit által. <f>[11†]</f>


text:
Azért kérlek, hogy ne csüggedjetek el az én ti érettetek való nyomorúságaim miatt, a melyek néktek dicsőségtekre vannak. <f>[12†]</f>


text:
Hogy adja meg néktek az Ő dicsősége gazdagságáért, hogy hatalmasan megerősödjetek az Ő Lelke által a belső emberben; <f>[14†]</f>


text:
A szeretetben meggyökerezvén és alapot vevén, hogy megérthessétek minden szentekkel egybe, mi a szélessége és hosszúsága és mélysége és magassága <i>az Isten jóvoltának,</i> <f>[16†]</f>


text:
És megismerjétek a Krisztusnak minden ismeretet felül haladó szeretetét, hogy <i>ekképen</i> beteljesedjetek az Istennek egész teljességéig. <f>[17†]</f>


text:
Annak pedig, a ki véghetetlen bőséggel mindeneket megcselekedhetik, feljebb hogynem mint kérjük vagy elgondoljuk, a mi bennünk munkálkodó erő szerint, <f>[18†]</f>


text:
Annak légyen dicsőség az egyházban a Krisztus Jézusban nemzetségről nemzetségre örökkön örökké. Ámen!


text:
<pb/>Kérlek azért titeket én, ki fogoly vagyok az Úrban, hogy járjatok úgy, mint illik elhívatásotokhoz, melylyel elhívattatok. <f>[1†]</f>


text:
Teljes alázatossággal és szelídséggel, hosszútűréssel, elszenvedvén egymást szeretetben, <f>[2†]</f>


text:
Egy az Isten és mindeneknek Atyja, a ki mindeneknek felette van és mindenek által és mindnyájatokban munkálkodik. <f>[6†]</f>


text:
Mindenikünknek pedig adatott a kegyelem a Krisztustól osztott ajándéknak mértéke szerint. <f>[7†]</f>


text:
Ezokáért mondja az <i>Írás:</i> Fölmenvén a magasságba foglyokat vitt fogva, és adott ajándékokat az embereknek. <f>[8†]</f>


text:
(Az pedig, hogy fölment, mit jelentene mást, mint hogy előbb le is szállott a föld alsóbb részeire? <f>[9†]</f>


text:
A ki leszállott vala, ugyanaz, a ki fel is ment, feljebb minden egeknél, hogy mindeneket betöltsön.) <f>[10†]</f>


text:
És Ő adott némelyeket apostolokul, némelyeket prófétákul, némelyeket evangyélistákul, némelyeket pedig pásztorokul és tanítókul: <f>[11†]</f>


text:
A szentek tökéletesbbítése czéljából szolgálat munkájára, a Krisztus testének építésére: <f>[12†]</f>


text:
Míg eljutunk mindnyájan az Isten Fiában való hitnek és az Ő megismerésének egységére, érett férfiúságra, a Krisztus teljességével ékeskedő kornak mértékére: <f>[13†]</f>


text:
Hogy többé ne legyünk gyermekek, kiket ide s tova hány a hab és hajt a tanításnak akármi szele, az embereknek álnoksága által, a tévelygés ravaszságához való csalárdság által; <f>[14†]</f>


text:
Hanem az igazságot követvén szeretetben, mindenestől fogva nevekedjünk Abban, a ki a fej, a Krisztusban; <f>[15†]</f>


text:
A kiből az egész test, szép renddel egyberakatván és egybeszerkesztetvén az <i>Ő</i> segedelmének minden kapcsaival, minden egyes tagnak mértéke szerint való munkássággal teljesíti a testnek nevekedését a maga fölépítésére szeretetben. <f>[16†]</f>


text:
<pb/>Ezt mondom annakokáért és bizonyságot teszek az Úrban, hogy ti többé ne járjatok úgy, mint egyéb pogányok is járnak az ő elméjöknek hiábavalóságában, <f>[17†]</f>


text:
Kik értelmökben meghomályosodtak, elidegenültek az isteni élettől a tudatlanság miatt, mely az ő szívök keménysége miatt van bennök; <f>[18†]</f>


text:
Kik erkölcsi érzés nélkül, önmagukat a bujálkodásra adták, minden tisztátalanságnak nagy nyereséggel való cselekedésére. <f>[19†]</f>


text:
Hogy levetkezzétek ama régi élet szerint való ó embert, mely meg van romolva a csalárdság kívánságai miatt; <f>[20†]</f>


text:
És felöltözzétek amaz új embert, mely Isten szerint teremtetett igazságban és valóságos szentségben. <f>[22†]</f>


text:
Azért levetvén a hazugságot, szóljatok igazságot, kiki az ő felebarátjával: mert egymásnak tagjai vagyunk. <f>[23†]</f>


text:
A ki oroz vala, többé ne orozzon; hanem inkább munkálkodjék, cselekedvén az ő kezeivel azt, a mi jó, hogy legyen mit adnia a szűkölködőnek. <f>[26†]</f>


text:
Semmi rothadt beszéd a ti szátokból ki ne származzék, hanem csak a mely hasznos a szükséges építésre, hogy áldásos legyen a hallgatóknak. <f>[27†]</f>


text:
És meg ne szomorítsátok az Istennek ama Szent Lelkét, a ki által megpecsételtettetek a teljes váltságnak napjára. <f>[28†]</f>


text:
Minden mérgesség és fölgerjedés és harag és lárma és káromkodás kivettessék közületek minden gonoszsággal együtt; <f>[29†]</f>


text:
Legyetek pedig egymáshoz jóságosak, irgalmasok, megengedvén egymásnak, miképen az Isten is a Krisztusban megengedett néktek. <f>[30†]</f>


text:
És járjatok szeretetben, miképen a Krisztus is szeretett minket, és adta Önmagát miérettünk ajándékul és áldozatul az Istennek, kedves jó illatul. <f>[2†]</f>


text:
Paráznaság pedig és akármely tisztátalanság vagy fösvénység ne is neveztessék ti közöttetek, a mint szentekhez illik; <f>[3†]</f>


text:
Sem undokság, vagy bolond beszéd, vagy trágárság, melyek nem illenek: hanem inkább hálaadás. <f>[4†]</f>


text:
Mert azt jól tudjátok, hogy egy paráznának is, vagy tisztátalannak, vagy fösvénynek, ki bálványimádó, nincs öröksége a Krisztusnak és Istennek országában. <f>[5†]</f>


text:
Senki titeket meg ne csaljon üres beszédekkel; mert ezekért jő az Isten haragja a hitetlenség fiaira. <f>[6†]</f>


text:
Mert valátok régen sötétség, most pedig világosság az Úrban: mint világosságnak fiai úgy járjatok. <f>[8†]</f>


text:
És ne legyen közösségtek a sötétségnek gyümölcstelen cselekedeteivel, hanem inkább meg is feddjétek azokat; <f>[11†]</f>


text:
Mindezek pedig megfeddetvén, a világosság által napvilágra jőnek; mert minden, a mi napvilágra jő, világosság. <f>[13†]</f>


text:
Annakokáért mondja: Serkenj föl, a ki aluszol és támadj fel a halálból, és felragyogott tenéked a Krisztus. <f>[14†]</f>


text:
Meglássátok annakokáért, hogy mimódon okkal járjatok, nem mint bolondok, hanem mint bölcsek: <f>[15†]</f>


text:
És meg ne részegedjetek bortól, miben kicsapongás van: hanem teljesedjetek be Szent Lélekkel, <f>[18†]</f>


text:
Beszélgetvén egymás között zsoltárokban és dícséretekben és lelki énekekben, énekelvén és dícséretet mondván szívetekben az Úrnak. <f>[19†]</f>


text:
Hálákat adván mindenkor mindenekért a mi Urunk Jézus Krisztusnak nevében az Istennek és Atyának. <f>[20†]</f>


text:
Mert a férj feje a feleségének, mint a Krisztus is feje az egyháznak, és ugyanő megtartója a testnek.


text:
De miképen az egyház engedelmes a Krisztusnak, azonképen az asszonyok is <i>engedelmesek legyenek</i> férjöknek mindenben.


text:
Ti férfiak, szeressétek a ti feleségeteket, miképen a Krisztus is szerette az egyházat, és Önmagát adta azért; <f>[23†]</f>


text:
Hogy majd Önmaga elébe állítsa dicsőségben az egyházat, úgy hogy azon ne legyen szeplő, vagy sömörgözés, vagy valami afféle; hanem hogy legyen szent és feddhetetlen. <f>[25†]</f>


text:
Úgy kell a férfiaknak szeretni az ő feleségöket, mint az ő tulajdon testöket. A ki szereti az ő feleségét, önmagát szereti. <f>[26†]</f>


text:
Mert soha senki az ő tulajdon testét nem gyűlölte; hanem táplálgatja és ápolgatja azt, miképen az Úr is az egyházat;


text:
Annakokáért elhagyja az ember atyját és anyját, és ragaszkodik az ő feleségéhez; és lesznek ketten egy testté. <f>[28†]</f>


text:
Hanem azért ti is egyen-egyen, ki-ki az ő feleségét úgy szeresse, mint önmagát; az asszony pedig <i>meglássa,</i> hogy félje a férjét. <f>[29†]</f>


text:
Ti is atyák ne ingereljétek gyermekeiteket, hanem neveljétek azokat az Úr tanítása és intése szerint. <f>[4†]</f>


text:
Ti szolgák, engedelmesek legyetek a ti test szerint való uraitoknak félelemmel és rettegéssel, szíveteknek egyenességében, mint a Krisztusnak; <f>[5†]</f>


text:
Nem a szemnek szolgálván, mint a kik embereknek akarnak tetszeni, hanem mint Krisztus szolgái, cselekedvén az Istennek akaratját lélekből, <f>[6†]</f>


text:
Tudván, hogy kiki a mi jót cselekszik, azt veendi az Úrtól, akár szolga legyen, akár szabados. <f>[7†]</f>


text:
Ti is urak, ugyanazt cselekedjétek ő velök, elhegyván a fenyegetést; tudván, hogy a ti Uratok is mennyben van, és személyválogatás nincsen Ő nála. <f>[8†]</f>


text:
<pb/>Öltözzétek föl az Isten minden fegyverét, hogy megállhassatok az ördögnek minden ravaszságával szemben. <f>[10†]</f>


text:
Mert nem vér és test ellen van nékünk tusakodásunk, hanem a fejedelemségek ellen, a hatalmasságok ellen, ez élet sötétségének világbírói ellen, a gonoszság lelkei ellen, melyek a magasságban vannak. <f>[11†]</f>


text:
Annakokáért vegyétek föl az Istennek minden fegyverét, hogy ellentállhassatok ama gonosz napon, és mindeneket elvégezvén megállhassatok.


text:
Álljatok hát elő, körül övezvén derekatokat igazlelkűséggel, és felöltözvén az igazságnak mellvasába, <f>[12†]</f>


text:
Mindezekhez fölvevén a hitnek paizsát, a melylyel ama gonosznak minden tüzes nyilát megolthatjátok; <f>[14†]</f>


text:
Minden imádsággal és könyörgéssel imádkozván minden időben a Lélek által, és ugyanezen dologban vigyázván minden állhatatossággal és könyörgéssel minden szentekért, <f>[16†]</f>


text:
Én érettem is, hogy adassék nékem szó számnak megnyitásakor, hogy bátorsággal ösmertessem meg az evangyéliom titkát, <f>[17†]</f>


text:
A melyért követséget viselek lánczok között; hogy bátran szóljak arról, a miképen kell szólanom. <f>[18†]</f>


text:
<pb/>Hogy pedig ti is megtudjátok dolgaimat, hogy mit cselekeszem, mindent megismertet veletek Tikhikus, a szeretett atyafi és hív szolga az Úrban; <f>[19†]</f>


text:
Kit éppen azért küldöttem hozzátok, hogy megismerjétek a mi dolgainkat, és megvígasztalja a ti szíveteket. <f>[20†]</f>


text:
Békesség az atyafiaknak és szeretet hittel egybe az Atya Istentől és az Úr Jézus Krisztustól! <f>[21†]</f>


text:
A kegyelem legyen mindazokkal, a kik szeretik a mi Urunk Jézus Krisztust romlatlanságban. Ámen. <f>[22†]</f>


text:
<pb/>Pál és Timótheus, Jézus Krisztus szolgái, minden szenteknek a Krisztus Jézusban, a kik Filippiben vannak, a püspökökkel és diakónusokkal egyetemben: <f>[1†]</f>


text:
Meg lévén győződve arról, hogy a ki elkezdette bennetek a jó dolgot, elvégezi a Krisztus Jézusnak napjáig:


text:
A mint hogy méltó, hogy én ilyen értelemben legyek mindenitek felől, azért, mert én szívemben hordalak titeket, mint a kik mind az én fogságomban, mind az evangyéliomnak oltalmazásában és megbizonyításában mindnyájan részestársaim vagytok a nékem adott kegyelemben. <f>[4†]</f>


text:
Mert bizonyságom az Isten, mely igen vágyakozom mindnyájatok után a Krisztus Jézus szerelmében. <f>[5†]</f>


text:
És azért imádkozom, hogy a ti szeretetetek még jobban-jobban bővölködjék ismeretben és minden értelmességben; <f>[6†]</f>


text:
Hogy megítélhessétek, hogy mi a rossz és mi a jó; hogy legyetek tiszták és botlás nélkül valók a Krisztusnak napjára; <f>[7†]</f>


text:
Teljesek lévén az igazságnak gyümölcsével, melyet Jézus Krisztus <i>teremt</i> az Isten dicsőségére és magasztalására. <f>[8†]</f>


text:
Tudtotokra akarom pedig adni, atyámfiai, hogy az én dolgaim inkább előmenetelére lőnek az evangyéliomnak; <f>[9†]</f>


text:
Annyira, hogy a Krisztusban híressé lett az én fogságom a testőrség egész házában és minden mások előtt; <f>[10†]</f>


text:
És többen az Úrban való atyafiak közül bízván az én fogságomban, nagyobb bátorsággal merik szólani az ígét. <f>[11†]</f>


text:
Némelyek versengésből prédikálják a Krisztust, nem tiszta lélekkel, azt hivén, hogy fogságom nyomorúságait <i>így</i> megnevelik; <f>[12†]</f>


text:
Mert mit <i>mondjak?</i> csakhogy minden módon, akár színből, akár szívből, a Krisztus prédikáltatik: és én ennek örülök, sőt örülni is fogok. <f>[14†]</f>


text:
Mert tudom, hogy ez nékem idvességemre lesz a ti könyörgéstek által és a Jézus Krisztus Lelkének segedelme által, <f>[15†]</f>


text:
Amaz én esengő várásom és reménységem szerint, hogy semmiben meg nem szégyenülök, hanem mint mindenkor, úgy most is nagy bátorsággal fog magasztaltatni Krisztus az én testemben, akár életem, akár halálom által. <f>[16†]</f>


text:
De ha e testben való életem munkámat gyümölcsözteti: hogy melyiket válaszszam, meg sem mondhatom. <f>[18†]</f>


text:
Mert szorongattatom e kettő között, kívánván elköltözni és a Krisztussal lenni; mert ez sokkal inkább jobb; <f>[19†]</f>


text:
És ebben bízva, tudom, hogy megmaradok és együtt maradok mindnyájatokkal a ti hitben való gyarapodástokra és örömötökre;


text:
Csakhogy a Krisztus evangyéliomához méltóan viseljétek magatokat, hogy akár oda menvén és látván titeket, akár távol lévén, azt halljam dolgaitok felől, hogy megállotok egy lélekben, egy érzéssel viaskodván az evangyéliom hitéért; <f>[20†]</f>


text:
És meg nem félemlvén semmiben az ellenségek előtt: a mi azoknak a veszedelem jele, néktek pedig az üdvösségé, és ez az Istentől <i>van;</i> <f>[21†]</f>


text:
Mert néktek adatott az a kegyelem a Krisztusért, nemcsak hogy higyjetek Ő benne, hanem hogy szenvedjetek is Ő érette: <f>[22†]</f>


text:
Ugyanolyan tusakodástok lévén, a milyent láttatok én nálam, és most hallotok én felőlem. <f>[23†]</f>


text:
<pb/>Ha annakokáért <i>helye van</i> Krisztusban az intésnek, ha <i>helye van</i> a szeretet vígasztalásának, ha <i>helye van</i> a Lélekben való közösségnek, ha <i>helye van</i> a szívnek és könyörületességnek, <f>[1†]</f>


text:
Teljesítsétek be az én örömömet, hogy egyenlő indulattal legyetek, ugyanazon szeretettel viseltetvén, egy érzésben, egyugyanazon indulattal lévén;


text:
Semmit nem cselekedvén versengésből, sem hiábavaló dicsőségből, hanem alázatosan egymást különbeknek tartván ti magatoknál. <f>[2†]</f>


text:
A ki, mikor Istennek formájában vala, nem tekintette zsákmánynak azt, hogy <i>ő</i> az Istennel egyenlő, <f>[5†]</f>


text:
És mikor olyan állapotban találtatott mint ember, megalázta magát, engedelmes lévén halálig, még pedig a keresztfának haláláig. <f>[7†]</f>


text:
Annakokáért az Isten is felmagasztalá őt, és ajándékoza néki oly nevet, a mely minden név fölött való; <f>[8†]</f>


text:
Annakokáért, szerelmeseim, a miképen mindenkor engedelmeskedtetek, nem úgy, mint az én jelenlétemben csak, hanem most sokkal inkább az én távollétemben, félelemmel és rettegéssel vigyétek véghez a ti idvességteket; <f>[11†]</f>


text:
Hogy legyetek feddhetetlenek és tiszták, Istennek szeplőtlen gyermekei az elfordult és elvetemedett nemzetség közepette, kik között fényletek, mint csillagok e világon. <f>[14†]</f>


text:
Életnek beszédét tartván elébök; hogy dicsekedhessem majd a Krisztus napján, hogy nem futottam hiába, sem nem fáradtam hiába. <f>[15†]</f>


text:
De ha kiontatom is italáldozatként a ti hitetek áldozatánál és papiszolgálatánál, <i>mégis</i> örülök, és együtt örülök mindnyájatokkal; <f>[16†]</f>


text:
<pb/>Reménylem pedig az Úr Jézusban, hogy Timótheust rövid nap elküldöm tihozzátok, hogy én is megviduljak, megértvén a ti dolgaitokat. <f>[18†]</f>


text:
Mert nincsen velem senki hozzá hasonló indulatú, a ki igazán szívén viselné dolgaitokat. <f>[19†]</f>


text:
Az ő kipróbált voltát pedig ismeritek, hogy miképen atyjával a gyermek, együtt szolgált velem az evangyéliom ügyében. <f>[21†]</f>


text:
De szükségesnek tartám, hogy Epafróditust, az én atyámfiát és munkatársamat és bajtársamat, néktek pedig követeteket és szükségemben áldozatot hozó szolgátokat hazaküldjem hozzátok; <f>[24†]</f>


text:
Mivelhogy vágyva vágyott mindnyájatok után, és gyötrődött a miatt, hogy meghallottátok, hogy ő beteg volt.


text:
Mert bizony beteg volt, halálhoz közel; de az Isten könyörült rajta, nem csak ő rajta pedig, hanem én rajtam is, hogy szomorúság ne jőjjön szomorúságomra. <f>[25†]</f>


text:
Annakokáért hamarabb küldtem őt haza, hogy meglátván őt, ismét örüljetek, és nékem is kisebb legyen a szomorúságom. <f>[26†]</f>


text:
Mert a Krisztus dolgáért jutott majdnem halálra, koczkára tévén életét, hogy kárpótoljon engem azért, hogy nékem tett szolgálatotoknál ti nem voltatok jelen. <f>[28†]</f>


