# verses

text:
És hogy felviszszük földünknek első <f>[14†]</f> zsengéjét és minden fa gyümölcsének első zsengéjét esztendőnként az Úr házába;


text:
Annakfelette fiainknak, barmainknak első fiait, a mint meg van írva <f>[15†]</f> a törvényben; továbbá, hogy elviszszük szarvasmarháinknak és juhainknak első fajzásait a mi Istenünk házába a papoknak, a kik szolgálnak a mi Istenünk házában.


text:
És a mi lisztjeinknek, <f>[16†]</f> felemelt áldozatainknak, minden fa gyümölcsének, mustnak és olajnak zsengéjét felviszszük a papoknak, a mi Istenünk házának kamaráiba, földünknek tizedét pedig a Lévitákhoz; mert ők, a Léviták szedik be a <f>[17†]</f> tizedet minden földműveléssel foglalatoskodó városainkban.


text:
És legyen a pap, Áron fia a Lévitákkal, midőn a Léviták a tizedet beszedik; és a Léviták vigyék <f>[18†]</f> fel a tizednek tizedét a mi Istenünk házába, a tárháznak kamaráiba;


text:
Mert a kamarákba kell hozniok Izráel fiainak és Lévi fiainak a gabonának, a mustnak és az olajnak ajándékát, holott vannak a szent edények és az <i>Istennek</i> szolgáló papok, a kapunállók és az énekesek; és mi nem hagyjuk <f>[19†]</f> el a mi Istenünknek házát.


text:
<pb/>És lakozának a nép fejedelmei Jeruzsálemben, a többi nép pedig sorsot vete, hogy minden tíz emberből vinnének egyet Jeruzsálembe, a szent városba <f>[1†]</f> lakóul, a többi kilencz pedig <i>marad a maga</i> városában.


text:
Ezek pedig a tartomány fejei, a kik Jeruzsálemben megtelepedének; de Júda városaiban lakozék kiki az ő örökségében, városaikban: az Izráel, a papok, a Léviták, a Léviták szolgái és Salamon szolgáinak <f>[2†]</f> fiai.


text:
Jeruzsálemben azért megtelepedének a Júda fiai közül és Benjámin fiai közül: Júda fiai közül: Athája, Uzzija fia, ki Zakariás fia, ki Amaria fia, ki Sefátia fia, ki Mahalalél fia vala, a <f>[3†]</f> Pérecz fiai közül,


text:
És Maaszéja, Báruk fia, ki Kolhóze fia, ki Hazája fia, ki Adája fia, ki Jójárib fia, ki Zakariás fia, <f>[4†]</f> ki Hasilóni fia vala.


text:
Benjámin fiai pedig ezek: Szallu, Mesullám fia, ki Jóed fia, ki Pedája fia, ki Kólája fia, ki Maaszéja fia, ki Ithiel fia, ki Ézsaiás fia vala,


text:
És Jóel, a Zikri fia előljárójok volt ezeknek, Júda pedig, a Hasszenua fia, a város másodrendű előljárója.


text:
Serája pedig, a Hilkiás fia, ki Mesullám fia, ki Sádók fia, ki Merájóth fia, ki Akhitúb fia <f>[6†]</f> volt, az Isten házának fejedelme vala,


text:
És atyjokfiai, a kik a ház munkáját teljesítik vala, nyolczszázhuszonketten; és Adája, a Jeróhám fia, ki Pelália fia, ki Amsi fia, ki Zakariás fia, ki Pashur fia, <f>[7†]</f> ki Malkija fia vala,


text:
És az ő atyjafiai, a családfők kétszáznegyvenketten, és Amasszai, Azarél fia, ki Ahzai fia, ki Mesillémóth fia, ki <f>[8†]</f> Immér fia vala,


text:
És az ő atyjokfiai, vitéz férfiak, százhuszonnyolczan, előljárójok volt pedig Zabdiel, a Haggedólim fia.


text:
A Léviták közül pedig: Semája, Hassub fia, ki Azrikám fia, ki Hasábia fia, <f>[9†]</f> ki Bunni fia vala.


text:
És Sabbethai és Józabád, <f>[10†]</f> az Isten házának külső munkája felett felügyelők valának a Léviták fejei közül,


text:
És Mattánia, — a Mika fia, ki Zabdi fia, ki Asáf fia vala, — a ki vezetője volt a hálaadó éneklésnek, s elkezdé azt az imádság után, és Bakbukia, a ki másodrendű vala atyjafiai között, és Abda, Sammua fia, ki Gálál fia, ki Jeduthun fia <f>[11†]</f> vala;


text:
A többi Izráeliták pedig, a papok, a Léviták <i>lakozának</i> Júdának minden városaiban, kiki az ő <f>[14†]</f> örökségében.


text:
A Léviták szolgái pedig lakozának az Ófelben, és Siha és <f>[15†]</f> Gipsa valának előljáróik a Léviták szolgáinak.


text:
A Léviták előljárója vala Jeruzsálemben, az Isten háza szolgálatjánál, Uzzi, a Báni fia, — ki Hasábia fia, ki Mattánia fia, ki Mika fia volt, — Asáf fiai, az énekesek közül;


text:
Mert ők, <i>a Léviták</i>, a király parancsolata szerint, az énekesek pedig kötés szerint <i>végezék</i> <f>[16†]</f> naponként való teendőjüket;


text:
Petáhja pedig, a Mesézabel fia, Júda fiának, Zerahnak fiai közül, a király oldala mellett vala a nép minden dolgában.


text:
A falukban, ezek határaiban pedig Júda fiai közül lakozának Kirjáth-Arbában és mezővárosaiban, Dibonban és mezővárosaiban, Jekabseélben <f>[17†]</f> és faluiban.


text:
Zánoáhban, Adullámban és faluiban, Lákisban és határaiban, Azékában és mezővárosaiban, — ekként laknak vala Beér-Sebától mind a Hinnóm <f>[22†]</f> völgyéig.


text:
Benjámin fiai <f>[23†]</f> pedig laknak vala Gebától fogva Mikmásban, Ajában, Béthelben és mezővárosaiban.


text:
<pb/>Ezek pedig a papok és Léviták, a kik feljövének Zorobábellel, Sealtiél <f>[1†]</f> fiával és Jésuával: Serája, Jeremiás, Ezsdrás.


text:
A Léviták pedig ezek: Jésua, Binnui, Kadmiel, Serébia, Jehuda, Mattánia, — ki vezetője vala hálaadó éneklésnek, <f>[2†]</f> atyjafiaival.


text:
A Léviták közül Eliásib, Jójada, Jóhanán és Jaddua napjaiban felírattak a családfők, a papok pedig mind a persiai Dárius országlásáig.


text:
A Léviták családfői felírattattak a krónikák <f>[11†]</f> könyvében Jóhanánnak, Eliásib fiának <f>[12†]</f> napjaiig;


text:
A Léviták családfői <i>valának:</i> Hasábia, Serébia, Jésua a Kadmiel fia, és az ő atyjokfiai velök szemben a dícsérő és hálaadó éneklésre, Dávidnak, az Isten emberének parancsolata szerint, mint egy éneklő sereg <f>[13†]</f> együtt a másikkal.


text:
Mattánia, Bakbukia, Obádia, Mesullám, Talmón, Akkub pedig kapunállók, őrt állván a kapuk kincses <f>[14†]</f> házainál.


text:
Ezek valának Jojákim napjaiban, ki Jésua fia, ki Jósadák fia volt, és Nehémiásnak, a helytartónak <f>[15†]</f> és Ezsdrásnak, a törvénytudó papnak <f>[16†]</f> napjaiban.


text:
<pb/>Jeruzsálem kőfalának felszentelésekor pedig fölkeresék a Lévitákat minden ő helyeiken, hogy behozzák őket Jeruzsálembe, hogy véghezvigyék a felszentelést <f>[17†]</f> örömmel és hálaadással és énekléssel, czimbalmokkal, lantokkal és cziterákkal.


text:
És összegyűlének az énekesek fiai mind Jeruzsálem környékéről, mind pedig a Netófátiak <f>[18†]</f> faluiból.


text:
Mind Beth-Gilgálból, mind Geba és Azmáveth határaiból, mert falukat építének magoknak az énekesek Jeruzsálem körül.


text:
És minekutána megtisztíták magokat a papok és a Léviták, megtisztíták a <f>[19†]</f> népet is, s a kapukat és a kőfalat.


text:
Azután felvivém Júda fejedelmeit a kőfalhoz és rendelék két nagy hálaadást éneklő sereget és csapatokat; <i>az egyik</i> jobbkéz felé <i>méne</i> a kőfal mellett a szemétkapu <f>[20†]</f> felé,


text:
A papok fiai közül kürtökkel; és Zakariás, a Jónathán fia, ki Semája fia, ki Mattánia fia, ki Mikája fia, ki Zakkur fia, <f>[22†]</f> ki Asáf fia vala,


text:
És az ő atyjafiai: Semája, Azarél, Milalai, Gilalai, Máaj, Nethanéel, Júda és Hanáni, Dávidnak, az Isten emberének éneklőszerszámaival; Ezsdrás pedig, az írástudó <f>[23†]</f> előttök megy vala;


text:
<i>Méne pedig e sereg</i> a forrás kapuja felé, s egyenesen fölmenének Dávid városának lépcsőin a kőfalhoz vezető lépcsőre, s menének Dávid háza mellett s a vizek kapujáig <f>[24†]</f> napkelet felé.


text:
A hálaadást éneklő második sereg pedig, mely átellenben megy vala — én pedig és a népnek fele utánok — <i>méne</i> a kőfal mellett, a kemenczék tornya mellett, mind a széles kőfalig.


text:
És az Efraim kapuja mellett és az ó város kapuja mellett és a halaknak kapuja mellett és a Hananél tornya és a Meáh torony mellett mind a juhok kapujáig, s megállának a tömlöcz kapujában.


text:
És megálla a hálaadást éneklő mindkét sereg az Isten házánál, és én s a fejedelmeknek fele <f>[25†]</f> velem,


text:
És Maaséja, Semája, Eleázár, Uzzi, Jóhanán, Malkija, Elám és Ezer; és zengedeznek vala <f>[27†]</f> az énekesek, és Jizrahia az előljáró.


text:
És áldozának azon napon nagy áldozatokkal, és vigadának, mert az Isten megvidámítá őket nagy örömmel, sőt az asszonyok és gyermekek is vigadának; és Jeruzsálemnek <f>[28†]</f> öröme nagy messze hallatott.


text:
<pb/>És rendeltetének ama napon férfiak a kincseknek, felemelt áldozatoknak, első zsengéknek és a tizedeknek tárházai fölé, hogy összegyűjtsék azokba a városok határaiból a törvény szerint való részöket a papoknak és a Lévitáknak, mert örvendeze Júda a papokon és a Lévitákon, a kik ott állának <f>[29†]</f> <i>tisztökben,</i>


text:
Mint a kik megőrzik Istenök rendtartását s a tisztaság rendtartását, és az énekesek és a kapunállók <f>[30†]</f> <i>is ott állának tisztökben</i>, Dávidnak és az ő fiának, Salamonnak parancsolatja szerint;


text:
Mert Dávidnak napjaiban Asáf vala régtől fogva az énekesek és az Istennek hálát adó és őt dícsérő éneklésnek <f>[31†]</f> vezetője.


text:
És a Zorobábel és Nehémiás napjaiban megadja vala az egész Izráel az énekeseknek és kapunállóknak az ő részöket naponként, nevezetesen oda szentelik vala azt a Lévitáknak, a Léviták pedig az Áron <f>[32†]</f> fiainak.


text:
<pb/>Azon a napon olvasának a Mózes könyvéből a népnek hallatára és írva találák benne, hogy Ammón <f>[1†]</f> és Moáb soha be ne menjen az Isten gyülekezetébe,


text:
Mivelhogy nem mentek vala eleikbe Izráel fiainak kenyérrel és vízzel, sőt bérbe fogadták <f>[2†]</f> ellenök Bálámot, hogy őket megátkozná, de a mi Istenünk az átkot áldásra fordítá.


text:
És lőn, hogy mikor hallották e törvényt, kirekesztének <f>[3†]</f> Izráel közül minden elegy-belegy népet.


text:
Ennekelőtte pedig Eliásib, a pap, ki Istenünk házának kamarái fölé rendelteték, rokonságba jutott <f>[4†]</f> Tóbiással;


text:
És átengedett néki egy nagy kamarát, holott abban annakelőtte az ételáldozatot, a tömjént, az edényeket és az olajnak, mustnak és gabonának tizedét, mint a kapunállóknak, énekeseknek és Lévitáknak törvény szerint való részét és a papoknak ajándékát <f>[5†]</f> helyeztetik vala el.


text:
Mind ennek történtekor én nem valék Jeruzsálemben, mert Artaxerxes babilóniai királynak harminczkettedik esztendejében visszamentem vala a királyhoz, s napok múltán <f>[6†]</f> <i>újra szabadságot</i> kértem a királytól.


text:
És visszatérék Jeruzsálembe, és megértém e gonoszt, melyet Eliásib cselekedett vala Tóbiásért, hogy átengedett néki egy kamarát az Isten házának pitvaraiban.


text:
Igen gonosznak tetszék pedig ez nékem s kivettetém Tóbiás házának minden edényeit abból a kamarából;


text:
És parancsolatomra megtisztíták a kamarákat, és visszahordatám azokba Isten házának edényeit, az ételáldozatot és a tömjént.


text:
Megtudtam azt is, hogy a Léviták részeit nem adták meg; ennek miatta kiki az ő mezejére szélede el az Isten házában szolgáló <f>[7†]</f> Léviták és énekesek közül.


text:
És megfeddém a fejedelmeket, és mondék: Miért hagyatott el az Isten háza? És egybegyűjtvén a <i>Lévitákat,</i> helyökre <f>[8†]</f> állítám őket;


text:
És felügyelőkké rendelém a tárházak fölé Selemiát, a papot, Sádókot, az írástudót és Pedáját a Léviták közül, és melléjök Hanánt, ki Zakkur fia, ki Mattánia fia vala, mivelhogy híveknek ítéltettek volt és az ő tisztök vala <f>[10†]</f> kiosztani atyjokfiainak <i>részét. </i>


text:
Emlékezzél meg én rólam én Istenem ezért, <f>[11†]</f> és ne engedd, hogy eltöröltessenek az én jótéteményeim, melyeket cselekedtem vala az én Istenem házával és rendtartásaival!


text:
Azon napokban láttam Júdában, hogy sajtót taposnak szombaton <f>[12†]</f> és gabonát hoznak be, szamarakra rakván, sőt bort, szőlőt és olajat is és mindenféle terhet behoznak Jeruzsálembe szombat napon, és bizonyságot tevék <i>ellenök,</i> a mely napon eleséget árulnak vala.


text:
Tírusiak is lakozának <i>a város</i>ban, a kik hoznak vala halat és mindenféle árút, melyeket eladnak vala szombat napon Júda fiainak <f>[13†]</f> Jeruzsálemben.


text:
Annakokáért megfeddém Júda előljáróit, és mondám nékik: Micsoda gonosz dolog ez, a mit ti cselekesztek, hogy megfertőztetitek a <f>[14†]</f> szombatnak napját?


text:
Avagy nem így cselekedtek-é a ti atyáitok, s a mi Istenünk reánk hozá mindezen gonoszt és e városra?! És ti mégis növelitek <i>Isten </i>haragját Izráel fölött, megfertőztetvén a <f>[15†]</f> szombatot!


text:
Lőn annakokáért, hogy midőn megárnyékosodtak Jeruzsálem kapui a szombat előtt, parancsolatomra bezáratának az ajtók, s megparancsolám, hogy meg ne nyissák azokat szombat utánig, annakfelette legényeim közül a kapukhoz rendelék, <i>mondván:</i> Nem fog bejőni teher <f>[16†]</f> a szombatnak napján!


text:
És bizonyságot tevék ellenök, és mondám nékik: Miért háltok ti e kőfal előtt? Ha ezt ismételitek, kezet vetek reátok! Az időtől fogva nem jöttenek szombaton.


text:
És megparancsolám a Lévitáknak, hogy magokat megtisztítsák, s hogy menjenek el és őrizzék a kapukat, hogy megszenteljék a szombatot. Ezért is emlékezzél <f>[17†]</f> meg rólam én Istenem és kedvezz nékem, kegyelmességednek nagy volta szerint!


text:
Ugyanazon napokban meglátogatám azokat a zsidókat, kik asdódi, Ammonita és Moábita <f>[18†]</f> asszonyokat vettek feleségül.


text:
És fiaik felerésze asdódi nyelven beszél vala, és nem tudnak vala beszélni zsidóul, hanem egyik vagy másik nép nyelvén.


text:
Annakokáért feddődém velök, és megátkozám őket, és megverék közülök néhányat, és megtépém őket, és megesketém őket Istenre: Bizony ne adjátok leányaitokat <f>[19†]</f> az ő fiaiknak, és ne vegyetek leányaik közül feleséget fiaitoknak és magatoknak.


text:
Avagy nem ebben vétkezett-é Salamon Izráel királya? Noha nem volt sok nép között hozzá hasonlatos <f>[20†]</f> király, a kit szeret vala az ő Istene és királylyá tette vala őt Isten egész Izráel fölött; őt is bűnre vivék az <f>[21†]</f> idegen asszonyok:


text:
És néktek engedjünk-é, hogy cselekedjétek mindezen nagy gonoszságot, vétkezzetek Istenünk <f>[22†]</f> ellen, idegen asszonyokat vévén feleségül?


text:
Jójadának (ki Eliásib főpapnak fia vala) fiai közül is egy veje vala a Horonitbeli Szanballatnak, <f>[23†]</f> elűzém azért őt tőlem.


text:
Emlékezzél meg ő rólok én Istenem, a papságnak és a papság szövetségének és a Lévitáknak ilyen megfertőztetéséért!


text:
És megtisztítám őket minden idegenektől és rendtartást szabék a papoknak és a Lévitáknak, <f>[24†]</f> kinek-kinek az ő dolgában,


text:
A fa hozására is <f>[25†]</f> bizonyos időkben és az első zsengékre. Emlékezzél meg én Istenem az én javamra!


text:
<pb/>Ahasvérus idejében történt (ez az Ahasvérus az, a ki uralkodott Indiától fogva Szerecsenországig százhuszonhét tartományon),


text:
Uralkodása harmadik évében lakomát szerze minden fejedelmének és szolgáinak: Persia és Média hatalmasai, főemberei és a tartományok fejedelmei előtte valának,


text:
Midőn mutogatá országa dicsőségének gazdagságát és az ő méltóságának fényes díszét sok napon át, száznyolczvan napig.


text:
És mikor elmultak ezek a napok, tőn a király az egész népnek, mely Susán várában találtaték, kicsinytől nagyig, hét napig tartó lakomát, a király palotája kertjének udvarán.


text:
Fehér gyapjú és kék bíbor szőnyegek valának megerősítve a fehér gyapjúból és bíborból való köteleken, ezüst karikákon és fehér márványból való oszlopokon. Aranyból és ezüstből való kerevetek voltak az alabástromból, fehér márványból, gyöngykőből és vörös márványból való padozaton.


text:
Ittak pedig arany poharakból és különb-különbféle poharakból, és királyi bor bőven vala, királyi módon.


text:
És az ivás, rendelet folytán, kényszer nélkül <i>történt;</i> mert így hagyta meg a király háza minden gondviselőjének, hogy kinek-kinek akarata szerint cselekedjenek.


text:
Hetedik napon, mikor megvídámult a király szíve a bortól, mondá Méhumánnak, Biztának, Hárbonának, Bigtának és Abagtának, Zetárnak és Karkásnak, a hét udvarmesternek, a kik szolgálának Ahasvérus király előtt,


text:
Hogy hozzák el Vástit, a királynét a király elé, királyi koronával, hogy megmutassa a népeknek és fejedelmeknek az ő szépségét; mert szép arczú vala.


text:
De Vásti királyné nem akara menni a király szavára, mely vala az udvarmesterek által. Erre igen megharagudott a király, és az ő haragja felgerjede benne.


text:
És monda a király az időket mérő bölcseknek, (mert a királynak összes dolgai a jog-és törvénytudók elé <i>tartoznak. </i>


text:
Legközelebb valának pedig hozzá: Karséna, Sétár, Admata, Társis, Méres, Marséna, Mémukán, Persiának és Médiának hét <f>[1†]</f> fejedelme, a kik láták a király arczát, <i>és</i> elől ülének az országban):


text:
Törvény szerint mit kellene cselekedni Vásti királynéval, mivelhogy nem teljesíté Ahasvérus királynak az udvarmesterek által üzent beszédét?


text:
Akkor monda Mémukán a király és a fejedelmek előtt: Nemcsak a király ellen vétkezett Vásti királyné; de valamennyi fejedelem és minden nép ellen, Ahasvérus király minden tartományában;


text:
Mert a királyné cselekedetének híre fut minden asszonyhoz, úgy, hogy megvetik férjeiket szemeik előtt, és azt mondják: Ahasvérus király megparancsolá, hogy Vásti királyné hozzá menjen, és nem ment.


text:
És e napon <i>ugyanazt</i> fogják mondani Persia és Média fejedelemasszonyai, a kik meghallják a királyné cselekedetét, a király minden fejedelmének, és lesz elég megvetés és harag.


text:
Ha azért a királynak tetszik, bocsásson ki királyi parancsot a maga részéről és irattassék a Persa-Méd törvények közé, <f>[2†]</f> visszavonhatatlanul, hogy ne jőjjön többé Vásti Ahasvérus király színe elé, és hogy az ő királyságát adja a király másnak, a ki jobb ő nálánál.


text:
És hallják meg a király rendeletét, a melyet teend, egész országában, mert igen nagy az, hogy minden asszony adja meg a tiszteletet az ő férjének, a legnagyobbtól a legkisebbig.


text:
És leveleket külde a királynak minden tartományába, tartományról tartományra, annak saját írása szerint, és népről-népre, annak nyelve szerint, hogy legyen minden férfi úr az ő házában és beszéljen az ő népének nyelvén.


text:
<pb/>Ezek után, a mint megszünt Ahasvérus király haragja, megemlékezék Vástiról, és arról a mit cselekedett, és arról a mit végeztek felőle.


text:
És mondának a király apródai, a kik néki szolgálának: Keressenek a királynak szép ábrázatú szűz leányokat.


text:
És rendeljen a király tiszteket országának minden tartományába, a kik gyűjtsenek össze minden szép ábrázatú szűz leányt Susán várába, az asszonyok házába, Hégainak, a király kamarásának, az asszonyok őrzőjének keze alá, és adjanak nékik szépítő szereket.


text:
És az a leány, a ki tetszik a király szemeinek, uralkodjék Vásti helyett. És tetszett a dolog a királynak, és úgy cselekedék.


text:
Vala egy zsidó férfiú Susán várában, a kinek neve Márdokeus, Jáirnak fia, a ki Simei fia, a ki Kis fia, Benjámin nemzetségéből,


text:
A ki Jeruzsálemből fogva vitetett el a száműzött néppel, a mely elvitetett Jekóniással, <f>[1†]</f> Júda királyával együtt, a kit rabságba vitt el Nabukodonozor, babilóniai király.


text:
És ez gondviselője volt Hadassának, azaz Eszternek az ő nagybátyja leányának; mert sem atyja, sem anyja nem volt, és a leány szép alakú és szép ábrázatú vala, s mikor meghalt az ő atyja és anyja, Márdokeus leánya gyanánt magához fogadá.


text:
Lőn pedig, mikor a király parancsa és rendelete kihirdettetett és sok leány gyűjtetett Susán várába, Hégai keze alá, akkor felvétetett Eszter is a király házába, Hégainak, az asszonyok őrének keze alá.


text:
És tetszett a leány az ő szemeinek és kegyébe fogadá, és siete néki szépítő szereket adni, és kiadni az ő részét és hét leányzót, a kit néki a király házából kelle kiszemelni, és vivé őt és az ő szolgálóleányait az asszonyok legjobb házába.


text:
Meg nem mondá Eszter az ő nemzetségét és származását; mert Márdokeus meghagyta néki, hogy meg ne mondja.


text:
Márdokeus pedig minden nap járt az asszonyok házának pitvara előtt, hogy tudakozódjék Eszter hogyléte felől, és hogy mi történik vele.


text:
Mikor pedig eljött az ideje minden leánynak, hogy bemenne Ahasvérus királyhoz, miután asszonyok törvénye szerint tizenkét hónapig bántak vele (mert ennyi időbe telik az ő szépítésök, hat hónapig mirtusolajjal és hat hónapig illatos szerekkel és asszonyi szépítő szerekkel):


text:
Akkor így ment a leány a királyhoz: Mindent, a mit kivánt, megadtak néki, hogy menjen azzal az asszonyok házából a király házáig;


text:
Este bement és reggel visszatért az asszonyok második házába, Sahásgáznak, a király udvarmesterének, a hálótársak őrzőjének kezei alá; nem jött többé a királyhoz, csak ha kivánta őt a király, és nevén hívták.


text:
Mikor azért eljött az ideje Eszternek, a Márdokeus nagybátyja, Abihail leányának, a kit leánya gyanánt fogadott, hogy bemenne a királyhoz, nem kivánt mást, mint a mit Hégai, a király udvarmestere, az asszonyok őrzője mondott néki, és kedves vala Eszter mindenki szemei előtt, a ki őt látá.


text:
És felviteték Eszter Ahasvérus királyhoz, az ő királyi házába, a tizedik hónapban, ez a Tébet hónapja, országlásának hetedik évében.


text:
És a király Esztert minden asszonynál inkább szereté, és minden leánynál nagyobb kedvet és kegyelmet nyert ő előtte, és tette a királyi koronát az ő fejére, és királynévá tette Vásti helyett.


text:
És nagy lakomát adott a király minden ő fejedelmének és szolgáinak, az Eszter lakomáját, és a tartományoknak nyugalmat adott, és ajándékokat osztogata király módjára.


text:
És Eszter nem mondá meg sem származását, sem nemzetségét, miképen megparancsolá néki Márdokeus; mert Márdokeus szavát Eszter úgy fogadá, mint mikor gyámja volt.


text:
<pb/>Azokban a napokban pedig, mikor Márdokeus üle a király kapujában, megharagudott Bigtán és Téres, a király két udvarmestere, a kapu őrei, és azon voltak, hogy rávetik kezeiket Ahasvérus királyra.


text:
Tudtára esett e dolog Márdokeusnak, és megmondá Eszter királynénak, és Eszter elmondá a királynak Márdokeus nevében.


text:
És megvizsgálták a dolgot és úgy találták, és mind a kettőt fára akasztották. És megírattaték a krónikák könyvébe a király előtt.


text:
<pb/>Ezek után nagy méltóságra emelé Ahasvérus király Hámánt, a Hammedáta fiát, az Agágibelit, és felmagasztalá őt, és feljebb helyezteté székét minden fejedelménél, a kik vele valának.


text:
És a király minden szolgái, a kik a király kapujában valának, térdet hajtottak és leborultak Hámán előtt; mert úgy parancsolta meg nékik a király; de Márdokeus nem hajtott térdet és nem borult le.


text:
Mondának azért a király szolgái, a kik a király kapujában valának, Márdokeusnak: Miért szeged meg a király parancsát?


text:
Lőn pedig, mikor így szólnának néki minden nap és nem hallgata rájok, feljelenték Hámánnak, hogy lássák, megállnak-é Márdokeus dolgai, mert azt jelenté nékik, hogy ő zsidó.


text:
De kevés volt előtte, hogy csakis Márdokeusra magára vesse rá kezét, (mert megmondták néki Márdokeus nemzetségét) azért igyekezett Hámán elveszteni minden zsidót, a ki Ahasvérus egész országában vala, a Márdokeus nemzetét.


text:
Az első hónapban, ez Nisán hónapja, Ahasvérus királyságának tizenkettedik évében, Púrt, <f>[1†]</f> azaz sorsot vetének Hámán előtt napról-napra és hónapról-hónapra a tizenkettedikig, s ez Adár hónapja.


text:
És monda Hámán Ahasvérus királynak: Van egy nép, elszórva és elkülönítve a népek között, országod minden tartományában, és az ő törvényei különböznek minden nemzetségtől, és a király törvényeit nem teljesíti; a királynak bizony nem illik úgy hagyni őket.


text:
Ha a királynak tetszik, írja meg, hogy ők elvesztessenek, és én tízezer tálentom ezüstöt mérek a hivatalnokok kezeibe, hogy a király kincstárába vigyék.


text:
Akkor lehúzá a király az ő gyűrűjét a maga kezéről, <f>[2†]</f> és adá azt az Agágibeli Hámánnak, Hammedáta fiának, a zsidók ellenségének.


text:
És monda a király Hámánnak: Az ezüst tied legyen s a nép is, hogy azt cselekedjed vele, a mi néked tetszik.


text:
Előhivatának azért a király irnokai az első hónap tizenharmadik napján, és megiraték minden úgy, a miként Hámán parancsolá, a király fejedelmeinek és a kormányzóknak, a kik az egyes tartományokban valának, és minden egyes nép fejeinek; minden tartománynak annak írása szerint, és minden egyes népnek az ő nyelve szerint, Ahasvérus király nevében iratott és megpecsételtetett a király <f>[3†]</f> gyűrűjével.


text:
És elküldettek a levelek futárok által a király minden tartományába, hogy kipusztítsák, megöljék és megsemmisítsék mind a zsidókat, ifjútól a vénig, gyermekeket és asszonyokat egy napon, tizenharmadik napján a tizenkettedik hónapnak, (ez Adár hónapja) és hogy javaikat elragadják.


text:
Az írásnak mássa, hogy tétessék törvény minden egyes tartományban, meghirdettetett minden népnek, hogy legyenek készen <f>[4†]</f> azon a napon.


text:
A futárok kimenének gyorsan a király parancsával. És a törvény Susán várában is kiadatott; a király pedig és Hámán leültek, hogy igyanak; de Susán városa felháborodott.


text:
<pb/>Márdokeus pedig megtudta mindazt, a mi történt; és Márdokeus megszaggatá ruháit, zsákba és hamuba öltözék, és a város közepére méne <i>és </i>kiálta nagy és keserves kiáltással.


text:
És minden egyes tartományban, azon helyen, a hová a király parancsa és törvénye eljutott, nagy gyásza volt a zsidóknak, bőjt és siralom és jajgatás; zsák és hamu vala terítve sokak alá.


text:
Eljöttek azért Eszternek leányai és udvarmesterei és megmondák néki, és megszomorodék a királyasszony nagyon, és külde ruhákat, hogy felöltöztetnék Márdokeust, és hogy vesse le a zsákot magáról; de nem fogadá el.


text:
Akkor előhivatá Eszter Hatákot, a király udvarmesterei közül a ki az ő szolgálatára volt rendelve, és kiküldé őt Márdokeushoz, hogy megtudja, mi az és miért van az?


text:
És elmondá néki Márdokeus mindazt, a mi érte őt, és az ezüst összegét, a melyet Hámán mondott, hogy juttat a király kincséhez a zsidókért, hogy elvesztessenek.


text:
És az írott rendeletnek mássát is, a melyet Susánban adtak ki eltöröltetésökre, átadá néki, hogy mutassa meg Eszternek, és jelentse és hagyja meg néki, hogy menjen a királyhoz, könyörögni néki és esedezni előtte az ő nemzetségéért.


text:
A király minden szolgája és a király tartományainak népe tudja, hogy minden férfinak és asszonynak, a ki bemegy a királyhoz a belső udvarba hivatlanul, egy a törvénye, hogy megölettessék, kivévén, a kire a király <f>[1†]</f> aranypálczáját kinyujtja, az él; én pedig nem hívattam, hogy a királyhoz bemenjek, már harmincz napja.


text:
És monda Márdokeus visszaüzenve Eszternek: Ne gondold magadban, hogy te a király házában megmenekülhetsz a többi zsidó közül.


text:
Mert ha e mostani időben te hallgatsz, másunnan lészen könnyebbségök és szabadulások a zsidóknak; te pedig és atyád háza elvesztek. És ki tudja, talán e mostani időért jutottál királyságra?


text:
Menj el és gyűjts egybe minden zsidót, a ki Susánban találtatik, és bőjtöljetek érettem és ne egyetek és ne igyatok három napig se éjjel se nappal, én is és leányaim így bőjtölünk és ekképen megyek be a királyhoz, noha törvény ellenére; ha azután elveszek, hát elveszek.


text:
<pb/>Történt pedig harmadnapon, hogy Eszter felöltözött királyiasan, és megállt a király házának belső udvarában, a király háza ellenében, és a király üle királyiszékében, a királyi házban, a ház ajtajának átellenében.


text:
És lőn, a mint meglátá a király Eszter királynét, hogy áll az udvarban, kegyet talála szemei előtt, és kinyujtá a király Eszterre az arany pálczát, a mely kezében vala, akkor oda méne Eszter, és megilleté az arany pálcza végét.


text:
És monda néki a király: Mi <i>kell</i> néked Eszter királyné? És mi a kérésed? Ha az ország fele is, <f>[1†]</f> megadatik néked.


text:
És felele Eszter: Ha a királynak tetszik, jőjjön a király és Hámán ma a lakomára, melyet néki készítettem.


text:
És monda a király: Gyorsan elő Hámánt, hogy teljesítse Eszter kívánságát. És elment a király és Hámán a lakomára, a melyet Eszter készített vala.


text:
Monda pedig a király Eszternek borivás közben: Mi a te kivánságod? Megadatik néked. És mi a te kérésed? Ha az ország fele is, meglészen!


text:
Ha kegyet találtam a király szemei előtt, és ha a királynak tetszik megadni kivánságomat és teljesíteni kérésemet: jőjjön el a király és Hámán a lakomára, a melyet készítek nékik, és holnap a király beszéde szerint cselekszem.


text:
<pb/>És kiment Hámán azon a napon vígan és jó kedvvel. De a mint meglátá Hámán Márdokeust a király kapujában, és ez fel nem kelt és nem mozdult meg előtte, megtelék Hámán haraggal Márdokeus ellen.


text:
De megtartóztatá magát Hámán, és haza ment, és elküldvén, magához hivatá barátait és Zérest, az ő feleségét.


text:
És elbeszélé nékik Hámán gazdagságának dicsőségét, fiainak sokaságát és mindazt, a mivel felmagasztalta őt a király, és hogy feljebb emelte őt a fejedelmeknél és a király szolgáinál;


text:
És monda Hámán: Nem is hívott Eszter királyné mást a királylyal a lakomára, a melyet készített, hanem csak engem, és még holnapra is meghivattattam hozzá a királylyal.


text:
És monda néki Zéres, az ő felesége és minden barátja: Csináljanak ötven könyöknyi magas <f>[2†]</f> fát, és reggel mondd meg a királynak, hogy Márdokeust akaszszák reá, és akkor menj a királylyal a lakomára vígan. És tetszett a dolog Hámánnak, és megcsináltatta a fát.


text:
<pb/>Azon éjjel kerülte az álom a királyt, és megparancsolá, hogy hozzák elő a történetek emlékkönyvét, és ezek olvastattak a király előtt.


text:
És írva találák, a mint Márdokeus feljelenté <f>[1†]</f> Bigtánát és Térest, a király két udvarmesterét, a küszöb őrzőit, a kik azon voltak, hogy rávetik kezöket Ahasvérus királyra.


text:
És monda a király: Micsoda tisztességet és méltóságot adtak azért Márdokeusnak? És felelének a király apródjai, az ő szolgái: Semmit sem juttattak néki <i>azért. </i>


text:
Akkor monda a király: Ki van az udvarban? (Mert Hámán jöve a királyi ház külső udvarába, hogy megmondja a királynak, hogy akasztassa fel Márdokeust a <f>[2†]</f> fára, a melyet készittetett néki.)


text:
És beméne Hámán, és monda néki a király: Mit kell cselekedni azzal a férfiúval, a kinek a király tisztességet kiván? (Hámán pedig gondolá az ő szívében: Kinek akarna a király nagyobb tisztességet tenni, mint én nékem?)


text:
Hozzanak királyi ruhát, <f>[3†]</f> a melyben a király jár, és lovat, a melyen a király szokott ülni <f>[4†]</f> és a melynek fejére királyi koronát szoktak tenni.


text:
És adják azt a ruhát és lovat a király egyik legelső fejedelmének a kezébe, és öltöztessék fel azt a férfiút, a kinek a király tisztességet kiván, és hordozzák őt a lovon a város utczáin, és kiáltsák előtte: <f>[5†]</f> Így cselekesznek a férfiúval, a kinek a király tisztességet kiván.


text:
Akkor monda a király Hámánnak: Siess, hozd elő azt a ruhát és azt a lovat, a mint mondád, <f>[6†]</f> és cselekedjél úgy a zsidó Márdokeussal, a ki a király kapujában ül, és semmit el ne hagyj mindabból, a mit szóltál.


text:
Előhozá azért Hámán a ruhát és a lovat, és felöltözteté <f>[7†]</f> Márdokeust, és lovon hordozá őt a város utczáján, és kiáltá előtte: Így cselekesznek a férfiúval, a kinek a király tisztességet kiván.


text:
És elbeszélé Hámán Zéresnek, az ő feleségének és minden barátjának mindazt, a mi vele történt. És mondának néki az ő bölcsei és Zéres, az ő felesége: Ha Márdokeus, a ki előtt kezdtél hanyatlani, a zsidók magvából való: nem bírsz vele, <f>[8†]</f> hanem bizony elesel előtte.


text:
És a míg így beszélének vele, eljövének a király udvarmesterei, és siettek Hámánt a lakomára vinni, a <f>[9†]</f> melyet készített vala Eszter.


text:
És monda <f>[1†]</f> a király Eszternek másodnapon is, borivás közben: Mi a te kivánságod Eszter királyné? Megadatik. És micsoda a te kérésed? Ha az országnak fele is, meglészen.


text:
És felele Eszter királyné, és monda: Ha kegyet találtam szemeid előtt, oh király! és ha a királynak tetszik, add meg nékem életemet kivánságomra, és nemzetségemet kérésemre.


text:
Mert eladattunk, én és az én nemzetségem, hogy kipusztítsanak, megöljenek és megsemmisítsenek minket; ha csak szolgákul, vagy szolgálókul adattunk volna el, akkor hallgatnék, jóllehet az ellenség nem adna kárpótlást a király veszteségéért.


text:
És szóla Ahasvérus király, és monda Eszternek, a királynénak: Ki az és hol van az, a kit az ő szíve erre vitt, hogy azt cselekedné?


text:
És monda Eszter: Az ellenség és gyűlölő, ez a gonosz <f>[2†]</f> Hámán! Akkor Hámán megrettene a király és királyné előtt.


text:
A király pedig felkele haragjában a borivástól <i>és méne</i> a palotakertbe; Hámán pedig ott maradt, hogy életéért könyörögjön Eszter királynénál; mert látta, hogy a király részéről elvégeztetett az ő veszte.


text:
És mikor a király visszatért a palota kertjéből a borivás házába, Hámán a kerevetre esék, a melyen Eszter vala. Akkor monda a király: Erőszakot is akar elkövetni a királynén én nálam a házban?! A mint e szó kijött a király szájából, Hámán arczát befedék.


text:
És monda Harbona, az udvarmesterek egyike a király előtt: Ímé a fa <f>[3†]</f> is, a melyet készített Hámán Márdokeusnak, a ki a király javára <f>[4†]</f> szólott vala, ott áll Hámán házában, ötven könyöknyi magas. És monda a király: Akasszátok őt <f>[5†]</f> magát reá!


text:
<pb/>Azon a napon adá Ahasvérus király Eszter királynénak Hámánnak, a zsidók ellenségének házát, és Márdokeus beméne a király elébe, mert elmondotta <f>[1†]</f> Eszter, micsodája ő néki.


text:
Lehúzá azért a király az ő gyűrűjét, a melyet Hámántól elvett, <f>[2†]</f> és adá azt Márdokeusnak. Eszter pedig Márdokeust tette Hámán házának fejévé.


text:
És tovább szóla Eszter a király előtt, és leborult annak lábaihoz és sírt és könyörgött, hogy semmisítse meg az agági Hámán gonoszságát <f>[3†]</f> és tervét, a melyet kigondolt a zsidók ellen.


text:
És monda: Ha a királynak tetszik, és ha kegyet találtam ő előtte, és ha helyes a dolog a király előtt, és én kedves vagyok szemei előtt: írassék meg, hogy vonassanak vissza az agági Hámánnak, Hammedáta fiának tervéről szóló levelek, a melyeket írt, hogy elveszessék a zsidókat, a kik a király minden tartományában vannak.


text:
Mert hogyan tudnám nézni azt a nyomorúságot, mely érné az én nemzetségemet, és hogyan tudnám nézni az én atyámfiainak veszedelmét?


text:
Monda pedig Ahasvérus király Eszter királynénak és a zsidó Márdokeusnak: Ímé <f>[4†]</f> Hámán házát Eszternek adtam, és őt <f>[5†]</f> felakasztották a fára azért, mert a zsidókra bocsátotta kezét.


text:
Ti pedig írjatok a zsidóknak, a mint tetszik néktek a király nevében és pecsételjétek meg a király gyűrűjével; mert az <f>[6†]</f> írás, a mely a király nevében van írva és a királynak gyűrűjével van megpecsételve, <f>[7†]</f> vissza nem vonható.


text:
<pb/>Hivattatának azért a király irnokai azonnal, a harmadik <f>[8†]</f> hónapban (ez a Siván hónap), annak huszonharmadik napján, és megírák úgy, a miként Márdokeus parancsolá a zsidóknak és a fejedelmeknek, a kormányzóknak és a tartományok fejeinek, Indiától fogva Szerecsenországig <f>[9†]</f> százhuszonhét tartományba; minden tartománynak annak írása szerint, és minden nemzetségnek az ő nyelvén, és a zsidóknak az ő írások és az ő nyelvök szerint.


text:
És megírá Ahasvérus király nevében, és megpecsételé a király gyűrűjével. És külde leveleket lovas futárok által, a kik lovagolnak a királyi ménes gyors paripáin,


text:
Hogy megengedte a király a zsidóknak, a kik bármely városban vannak, hogy egybegyűljenek és keljenek fel életökért, és hogy kipusztítsák, megöljék és megsemmisítsék minden népnek és tartománynak seregét, a mely őket nyomorgatja, kicsinyeket és nőket, és hogy javaikat elragadják.


text:
Egy napon, Ahasvérus királynak minden tartományában, tizenharmadik napján a tizenkettedik <f>[10†]</f> hónapnak (ez Adár hónapja).


text:
Az írásnak mássa, hogy adassék törvény minden egyes tartományban, meghirdettetett minden népnek, hogy a zsidók készen legyenek azon a napon, hogy megbosszulják magokat ellenségeiken.


text:
A futárok a királyi gyors paripákon kimenének sietve és sürgősen a király parancsolata szerint; és kiadatott a törvény Susán várában is.


text:
Márdokeus pedig kiméne a király elől kék bíbor és fehér királyi <f>[11†]</f> ruhában, és nagy arany koronával, és bíborbársony palástban, és Susán városa vígada és örvendeze.


text:
És minden tartományban és minden városban, a hová a király szava és rendelete eljuta, öröme és vigalma lőn a zsidóknak, lakoma és ünnep, <f>[12†]</f> és sokan a föld népei közül zsidókká lettek; mert a zsidóktól való <f>[13†]</f> félelem szállta meg őket.


text:
<pb/>A tizenkettedik hónapban azért (ez az Adár hónap), annak tizenharmadik napján, a mikor eljött <i>az ideje</i> a király szavának és végzésének, hogy akkor teljesíttessék, azon a napon, <f>[1†]</f> a melyen a zsidók ellenségei remélték, hogy hatalmat vesznek rajtok, ellenkezőleg fordult; mert magok a zsidók vőnek hatalmat azokon, a kik őket gyűlölék.


text:
Egybegyűlének a zsidók városaikban, Ahasvérus király minden tartományában, hogy rávessék kezöket azokra, a kik <f>[2†]</f> vesztöket keresték, és senki sem állhatott meg előttük; mert miattok való félelem szállott minden népre.


text:
És a tartományok minden feje, fejedelmek, kormányzók és a király hivatalnokai magasztalták a zsidókat; <f>[3†]</f> mert a Márdokeustól való félelem szállott rájok.


text:
Mert nagy volt Márdokeus a király házában, és híre elment minden tartományba; mert ez a férfiú, Márdokeus, emelkedett és nagyobbodott.


text:
És leverték a zsidók minden ellenségeiket fegyverrel, megölvén és megsemmisítvén azokat, és akaratok szerint cselekedének gyűlölőikkel.


text:
Tíz fiát Hámánnak, Hammedáta fiának, a zsidók ellenségének megölték; de <f>[4†]</f> zsákmányra nem tették rá kezöket.


text:
És monda a király Eszter királynénak: Susán várában megöltek a zsidók és megsemmisítettek ötszáz férfiút és Hámán tíz fiát; a király többi tartományaiban mit cselekesznek? Mi a kivánságod? és megadatik néked. És mi még a te kérésed? és meglészen.


text:
És monda Eszter: Ha a királynak tetszik, engedje meg holnap is a zsidóknak, a kik Susánban laknak, hogy cselekedjenek a mai parancsolat szerint, és Hámán tíz fiát <f>[5†]</f> akaszszák fel a fára.


text:
És szóla a király, hogy úgy tegyenek. És kiadaték a parancs Susánban, és Hámán tíz fiát felakasztották.


text:
És összegyűltek a zsidók, a kik Susánban valának, Adár havának tizennegyedik napján is, és megölének Susánban háromszáz férfiút; de zsákmányra nem tették rá kezöket.


text:
És a többi zsidók is, a kik a király tartományaiban voltak, összegyűlének és feltámadtak életökért, és békében maradtak ellenségeiktől; megölének pedig gyűlölőikből hetvenötezeret; de zsákmányra <f>[6†]</f> nem tették rá kezöket.


text:
<i>Történt ez</i> az Adár hónapjának tizenharmadik napján, és megnyugovának a tizennegyedik napon, és tették azt vigalom és öröm napjává.


text:
De a zsidók, a kik Susánban valának, egybegyűlének azon <i>hónap</i> tizenharmadik és tizennegyedik napján, és megnyugovának azon <i>hónap</i> tizenötödik napján, és azt tették <f>[7†]</f> vigalom és öröm napjává.


text:
Azért a vidéki zsidók, a kik kerítetlen falvakban laktak, Adár hónapjának tizennegyedik napját tették öröm és vigalom <i>napjá</i>vá és ünneppé, a melyen ajándékokat <f>[8†]</f> küldözgetnek egymásnak.


text:
<pb/>És megírá Márdokeus e dolgokat, és leveleket külde minden zsidónak, a ki Ahasvérus király minden tartományában, közel és távol, vala.


text:
Meghagyva nékik, hogy tartsák meg az Adár hónapnak tizennegyedik napját és annak tizenötödik napját évről-évre,


text:
Mint olyan napokat, a melyeken megnyugovának a zsidók ellenségeiktől, és mint olyan hónapot, a melyben keserűségök örömre és siralmuk ünnepre fordult; hogy tartsák meg azokat vigalom és öröm napjaiul, és küldjenek adjándékot <f>[9†]</f> egymásnak és adományokat a szegényeknek.


text:
És felfogadák a zsidók, <f>[10†]</f> hogy megcselekszik, a mit kezdettek és a mit Márdokeus íra nékik.


text:
Mert az agági Hámán, Hammedátának fia, minden zsidónak ellensége, szándékozott a zsidókat <f>[11†]</f> elveszteni, és Púrt, azaz sorsot vetett, hogy őket megrontsa és megsemmisítse;


text:
De mikor a király tudomására jutott, megparancsolá levélben, hogy gonosz szándéka, a melyet gondolt a zsidók ellen, <f>[12†]</f> forduljon az ő fejére, és felakaszták őt és fiait a fára.


text:
Annakokáért elnevezék e napokat Púrimnak <f>[13†]</f> a Púr nevétől. És azért ezen levél minden szava szerint, és a mit láttak erre nézve, és a mi érte őket:


text:
Elhatározák és elfogadák a zsidók mind magokra, mind ivadékokra és mindazokra, a kik <f>[14†]</f> hozzájok csatlakoznak, örök időkre, hogy megtartják e két napot, <f>[15†]</f> írásuk és határozatuk szerint, minden esztendőben.


text:
És ezen napok emlékezetben lesznek és megülik azokat nemzedékről-nemzedékre, családról-családra, tartományról-tartományra és városról-városra. És ezek a Púrim <f>[16†]</f> napjai el nem múlnak a zsidók között, és emlékök ki nem vész ivadékaik közül.


text:
Ira pedig Eszter királyné, Abihail leánya és a zsidó Márdokeus egész hatalommal, hogy megerősítsék e <f>[17†]</f> második levelet a Púrimról.


text:
És külde leveleket minden zsidónak Ahasvérus országának százhuszonhét tartományába, békességes és igazságos szavakkal;


text:
Hogy megerősíttessenek ezek a Púrim napjai, meghatározott <f>[18†]</f> idejökben, a miképen meghagyta nékik a zsidó Márdokeus és Eszter királyné, és a mint elrendelték <f>[19†]</f> magokra és ivadékaikra a bőjtölés és jajkiáltás dolgát.


text:
Az ő erejének és hatalmának minden cselekedete pedig és Márdokeus nagy méltóságának története, a mellyel felmagasztalá őt a király, avagy nincsenek-é megírva Média és Persia királyainak évkönyveiben,


text:
Mert a zsidó Márdokeus második volt Ahasvérus király után, nagy a zsidók között, és kedves az ő atyjafiai sokasága előtt, a ki javát keresé népének, és békességet szerze minden ivadékának.


text:
<pb/>Vala Úz földén egy ember, a kinek Jób vala a neve. Ez az ember feddhetetlen, igaz, istenfélő vala és bűn-gyűlölő.


text:
És vala az ő marhája: hétezer juh, háromezer teve és ötszáz igabarom és ötszáz szamár; cselédje is igen sok vala, és ez a férfiú nagyobb vala keletnek minden fiánál.


text:
Eljártak vala pedig az ő fiai <i>egymáshoz</i> és vendégséget szerzének otthon, kiki a maga napján. Elküldtek és meghívták vala az ő három hugokat is, hogy együtt egyenek és igyanak velök.


text:
Mikor pedig a vendégség napjai sorra lejártak vala, elkülde értök Jób és megszentelé őket, és jóreggel felserkene és áldozik vala égőáldozattal mindnyájuk száma szerint; mert ezt mondja vala Jób: Hátha vétkeztek az én fiaim és gonoszt gondoltak az Isten ellen az ő szivökben! Így <f>[2†]</f> cselekedik vala Jób minden napon.


text:
<pb/>Lőn pedig egy napon, hogy eljövének az Istennek fiai, hogy udvaroljanak az Úr előtt; és eljöve a Sátán is <f>[3†]</f> közöttök.


text:
És monda az Úr a Sátánnak: Honnét jösz? És felele a Sátán az Úrnak és monda: Körülkerültem <f>[4†]</f> és át meg át jártam a földet.


text:
És monda az Úr a Sátánnak: Észrevetted-é az én szolgámat, Jóbot? Bizony nincs hozzá hasonló a földön: feddhetetlen, igaz, istenfélő, és bűngyűlölő.


text:
Nem te vetted-é körül őt magát, házát és mindenét, a mije van? Keze munkáját megáldottad, marhája igen elszaporodott e földön.


text:
De bocsássad csak rá a te kezedet, verd meg mindazt, a mi az övé, avagy nem átkoz-é meg <f>[6†]</f> szemtől-szembe téged?!


text:
Az Úr pedig monda a Sátánnak: Ímé, mindazt, a mije van, kezedbe adom; csak ő magára ne nyujtsd ki kezedet. És kiméne <f>[7†]</f> a Sátán az Úr elől.


text:
Lőn pedig egy napon, hogy az ő fiai és leányai esznek és bort isznak vala az ő elsőszülött <f>[8†]</f> bátyjoknak házában.


text:
De a Sabeusok rajtok ütének és elhajták azokat, a szolgákat pedig fegyverrel ölék meg. Csak én magam szaladék el, hogy hírt adjak néked.


text:
Még szól vala ez, mikor jöve egy másik, és monda: Istennek tüze esék le az égből, és megégeté a juhokat és a szolgákat, és megemészté őket. Csak én magam szaladék el, hogy hírt adjak néked.


text:
Még ez is szól vala, mikor jöve egy másik, és monda: A Káldeusok három csapatot alkotának és ráütének <f>[9†]</f> a tevékre, és elhajták azokat; a szolgákat pedig fegyverrel ölék meg, csak én magam szaladék el, hogy hírt adjak néked.


text:
Még ez is szól vala, mikor jöve egy másik, és monda: A te fiaid és leányaid esznek és bort isznak vala az ő elsőszülött bátyjoknak házában;


text:
És ímé nagy szél támada a puszta felől, megrendíté a ház négy szegeletét, és rászakada az a gyermekekre és <f>[10†]</f> meghalának. Csak én magam szaladék el, hogy hírt adjak néked.


text:
És monda: Mezítelen <f>[11†]</f> jöttem ki az én anyámnak méhéből, és mezítelen térek oda, <f>[12†]</f> vissza. Az Úr adta, az Úr vette el. Áldott legyen az Úrnak neve!


text:
<pb/>Lőn pedig, hogy egy napon eljövének az Istennek fiai, hogy udvaroljanak az Úr előtt. Eljöve a Sátán <f>[1†]</f> is közöttök, hogy udvaroljon az Úr előtt.


text:
És monda az Úr a Sátánnak: Honnét jösz? És felele a Sátán az Úrnak, és monda: Körülkerültem és át meg átjártam a földet.


text:
Monda pedig az Úr a Sátánnak: Észrevetted-é az én szolgámat, Jóbot? Bizony nincs a földön olyan, mint ő; feddhetetlen, igaz, istenfélő, bűngyűlölő. Még erősen áll a ő feddhetetlenségében, noha <f>[2†]</f> ellene ingereltél, hogy ok nélkül rontsam meg őt.


text:
És felele a Sátán az Úrnak, és monda: Bőrt bőrért; de mindent a mije van, odaad az ember az életéért.


text:
Azért bocsásd ki csak a te kezedet, és verd meg őt csontjában és testében: avagy nem átkoz-é meg szemtől-szembe téged?


text:
És kiméne a Sátán az Úr elől, és megveré Jóbot <f>[4†]</f> undok fekélylyel talpától fogva a feje tetejéig.


text:
Monda pedig ő néki az ő <f>[6†]</f> felesége: Erősen állasz-é még mindig a te feddhetetlenségedben? Átkozd meg az Istent, és halj meg!


text:
Ő pedig monda néki: Úgy szólsz, mint szól egy a bolondok közül. Ha már a jót elvettük <f>[7†]</f> Istentől, a rosszat nem vennők-é el? Mindezekben sem vétkezék Jób az ő ajkaival.


text:
Mikor pedig meghallá Jóbnak három barátja mind ezt a nyomorúságot, a mely esett vala rajta: eljöve mindenik az ő lakó helyéből: a témáni Elifáz, a sukhi Bildád és a naamai Czófár; és elvégezék, hogy együtt mennek be, hogy bánkódjanak vele és vigasztalják <f>[8†]</f> őt.


text:
És a mint ráveték szemöket távolról, nem ismerék meg őt, és fenhangon zokognak vala; azután pedig megszaggatá kiki a maga köntösét, és port hintének fejökre ég felé.


text:
És ülének vele hét <f>[9†]</f> napon és hét éjszakán a földön, és nem szóla egyetlen egy szót egyik sem, mert látják vala, hogy igen nagy az ő fájdalma.


text:
Tartsa azt fogva sötétség és a halál árnyéka; <i>a</i> felhő lakozzék rajta, nappali borulatok tegyék rettenetessé.


text:
Az az éjszaka! Sűrű sötétség fogja be azt; ne soroztassék az az esztendőnek napjaihoz, ne számláltassék a hónapokhoz.


text:
Sötétüljenek el az ő estvéjének csillagai; várja a világosságot, de az ne legyen, és ne lássa a hajnalnak pirját!


text:
Vagy mért nem lettem olyan, mint az elásott, idétlen gyermek, mint a világosságot sem látott kisdedek?


text:
Megálla, de ábrázatját föl nem ismerém, egy alak vala szemeim előtt, mély csend, és <i>ilyen</i> szót hallék:


text:
Mennyivel inkább a sárházak lakosaiban, a kiknek fundamentumok a porban van, és könnyebben szétnyomhatók a molynál?!


text:
A mit learatnak néki, az éhező eszi meg, a töviskerítésből is elviszi azt, kincseiket tőrvetők nyelik el.


text:
Ímé, boldog ember <f>[11†]</f> az, a kit Isten megdorgál; azért a Mindenhatónak büntetését meg ne utáljad!


text:
A nyelvek ostora elől rejtve leszel, és nem kell félned, <f>[14†]</f> hogy a pusztulás rád következik.


text:
Majd megtudod, hogy békességben lesz a te sátorod, s ha megvizsgálod a te hajlékodat, nem találsz benne hiányt.


text:
Mert a Mindenható <f>[2†]</f> nyilai vannak én bennem, a melyeknek mérge emészti az én lelkemet, és az Istennek rettentései ostromolnak <f>[3†]</f> engem.


text:
És tetszenék Istennek, hogy összetörjön engem, megoldaná kezét, hogy szétvagdaljon <f>[4†]</f> engem!


text:
Még akkor lenne valami vigasztalásom; újjonganék a fájdalomban, a mely nem kimél, mert nem tagadtam meg a Szentnek beszédét.


text:
Kezdjétek újra kérlek, ne legyen hamisság. Kezdjétek újra, <f>[7†]</f> az én igazságom még mindig áll.


text:
<pb/>Nem rabszolga élete <f>[1†]</f> van-é az embernek a földön, és az ő napjai nem olyanok-é, <f>[2†]</f> mint a béresnek napjai?


text:
Ha lefekszem, azt mondom: mikor kelek föl? de hosszú az estve, és betelek a hánykolódással <i>reggeli</i> szürkületig.


text:
Én sem tartóztatom hát meg az én számat; szólok az én lelkemnek fájdalmában, és panaszkodom az én szívemnek keserűségében.


text:
Mikor azt gondolom, megvigasztal engem az én nyoszolyám, megkönnyebbíti panaszolkodásomat az én ágyasházam:


text:
Utálom! Nem akarok örökké élni. Távozzál el <f>[9†]</f> tőlem, mert nyomorúság az én <f>[10†]</f> életem.


text:
Vétkeztem! <f>[12†]</f> Mit cselekedjem én néked, oh embereknek őrizője? Mért tettél ki czéltáblául magadnak? Mért legyek magamnak is terhére.


text:
És mért nem bocsátod meg vétkemet és nem törlöd el az én bűnömet? Hiszen immár a porban fekszem, és ha keresel engem, nem leszek.


text:
Ha tiszta és becsületes vagy, akkor legott felserken éretted, és békességessé teszi a te igazságodnak hajlékát.


text:
Mert kérdezd meg csak <f>[4†]</f> az azelőtti nemzedéket, és készülj csak fel az ő atyáikról való tudakozódásra!


text:
Mert mi csak <f>[5†]</f> tegnapiak vagyunk és semmit nem tudunk, mert a mi napjaink csak árnyék e földön.


text:
Nem tanítanak-é meg azok téged? Nem mondják-é meg néked, és nem beszélik-é meg szívök szerint néked?!


text:
Ilyenek az ösvényeik mindazoknak, a kik Istenről elfeledkeznek, és a képmutatónak <f>[6†]</f> reménysége <i>is </i>elvész.


text:
A ki teremtette <f>[4†]</f> a gönczölszekeret, a kaszás csillagot és a fiastyúkot és a délnek titkos tárait.


text:
<pb/>Lelkemből útálom az életemet, megeresztem felőle panaszomat; szólok az én lelkem keserűségében.


text:
Jó-é az néked, hogy nyomorgatsz, hogy megútálod kezednek munkáját, és <f>[1†]</f> a gonoszok tanácsát támogatod?


text:
Kezeid formáltak engem <f>[2†]</f> és készítének engem egészen köröskörül, és mégis megrontasz engem?!


text:
Emlékezzél, kérlek, hogy mint valami agyagedényt, úgy készítettél engem, és ismét porrá tennél engem?


text:
Ha istentelen vagyok, jaj nékem; ha igaz vagyok, sem emelem föl fejemet, eltelve gyalázattal, de tekints nyomorúságomra!


text:
Ha pedig felemelkednék az, mint oroszlán <f>[3†]</f> kergetnél engem, és ismét csudafájdalmakat bocsátanál reám.


text:
Megújítanád <f>[4†]</f> a te bizonyságidat ellenem, megöregbítenéd a te boszúállásodat rajtam; váltakozó és állandó sereg volna ellenem.


text:
Miért is hoztál ki <f>[5†]</f> engem anyámnak méhéből? Vajha meghaltam volna, és szem nem látott volna engem!


text:
Az éjféli homálynak földébe, a mely olyan, mint a halál árnyékának sürű setétsége; hol nincs rend, és a világosság olyan, mint a sürű setétség.


text:
És jelentené meg néked a bölcsességnek titkait, hogy kétszerte többet ér az az okoskodásnál, és tudnád meg, hogy az Isten még el is engedett néked a te bűneidből.


text:
Mert ő jól ismeri a <f>[2†]</f> csalárd embereket, látja az álnokságot, még ha nem figyelmez is arra!


text:
Ha a hamisságot, a mely a te kezedben van, távol tartanád magadtól, és nem lakoznék a te <f>[3†]</f> hajlékodban gonoszság;


text:
Ragyogóbban kelne időd <f>[5†]</f> a déli fénynél, és az éjféli sötétség is olyan lenne, mint a <i>kora</i> reggel.


text:
De a gonoszok szemei elepednek, menedékök <f>[7†]</f> eltünik előlök, és reménységök: a lélek kilehellése!


text:
Nékem is van <f>[1†]</f> annyi eszem, mint néktek, és nem vagyok alábbvaló nálatok, és ki ne tudna ilyenféléket?


text:
Kikaczagják a saját barátai azt, mint engem, <f>[2†]</f> a ki Istenhez kiált és meghallgatja őt. Kikaczagják az igazat, az ártatlant!


text:
A szerencsétlen megvetni való, gondolja, a ki boldog; ez vár azokra, a kiknek <f>[3†]</f> lábok roskadoz.


text:
A kóborlók sátrai <f>[4†]</f> csendesek és bátorságban vannak, a kik ingerlik az Istent, és a ki kezében hordja Istenét.


text:
Egyébiránt kérdezd meg csak a barmokat, majd megtanítanak, és az égnek madarait, azok megmondják néked.


text:
Ímé, a mit leront, nem épül föl az; ha valakire rázárja <f>[6†]</f> <i>az ajtót,</i> nem nyílik föl az.


text:
Feltárja a sötétségből <f>[11†]</f> a mélységes titkokat, és a halálnak árnyékát is világosságra hozza.


text:
Nemzeteket növel fel, <f>[12†]</f> azután elveszíti őket; nemzeteket terjeszt ki messzire, azután elűzi őket.


text:
Jó lesz-é az, ha egészen kiismer benneteket, avagy megcsalhatjátok-é őt, a mint megcsalható az ember?


text:
Hogy ily <i>sok</i> keserűséget szabtál reám, és az én ifjúságomnak <f>[10†]</f> vétkét örökölteted velem?!


text:
Még az ilyen ellen is felnyitod-é szemeidet, tennen magaddal törvénybe állítasz-é <f>[4†]</f> engem?


text:
Nincsenek-é meghatározva napjai? Az ő hónapjainak számát <f>[6†]</f> te tudod; határt vetettél néki, a melyet nem hághat át.


text:
Úgy fekszik le az ember és nem kél fel; az egek elmúlásáig sem ébrednek, nem költetnek föl az ő álmukból.


text:
Vajha engem a holtak országában tartanál; rejtegetnél engemet addig, a míg elmúlik a te haragod; határt vetnél nékem, azután megemlékeznél rólam!


text:
Ha meghal az ember, vajjon feltámad-é? <i>Akkor</i> az én hadakozásom minden idejében reménylenék, míglen elkövetkeznék <f>[7†]</f> az én elváltozásom.


text:
A köveket lekoptatja a víz, a földet elsodorja annak árja: az ember reménységét is úgy teszed semmivé.


text:
Vajjon a bölcs felelhet-é <i>ilyen</i> szeles tudománynyal, és megtöltheti-é a hasát keleti széllel?


text:
Te már semmivé akarod <f>[1†]</f> tenni az <i>Isten</i> félelmét is; és megkevesbíted az Isten előtt való buzgólkodást is!


text:
Mennyivel kevésbbé az útálatos és a megromlott ember, a ki úgy nyeli a hamisságot, <f>[7†]</f> mint a vizet?!


text:
Az istentelen kínozza <f>[8†]</f> önmagát egész életében, és az erőszakoskodó előtt is rejtve van az ő esztendeinek száma.


text:
A félelem hangja <f>[9†]</f> <i>cseng</i> az ő füleiben; a békesség <i>ide</i>jén tör rá a pusztító!


text:
Én is szólhatnék úgy mint ti, csak volna a ti lelketek az én lelkem helyén! Szavakat fonhatnék össze ellenetek; csóválhatnám <f>[3†]</f> miattatok a fejemet;


text:
Hogy összenyomtál <f>[5†]</f> engem, ez bizonyság lett; felkelt ellenem az én ösztövérségem is, szemtől-szembe bizonyít ellenem.


text:
Haragja széttépett és üldöz engem. Fogait csikorgatta rám, ellenségemként villogtatja <f>[6†]</f> felém tekintetét.


text:
Csendességben valék, de szétszaggata engem; nyakszirten ragadott és szétzúzott engem, czéltáblává tűzött ki magának.


text:
Zsák-ruhát varrék az én <f>[9†]</f> <i>fekélyes</i> bőrömre, és a porba <f>[10†]</f> fúrtam be az én szarvamat.


text:
A sírnak mondom: Te vagy az én atyám; <f>[3†]</f> a férgeknek pedig: Ti vagytok az én anyám és néném.


text:
Te éretted, a ki szaggatja lelkét haragjában, vajjon elhagyattatik-é a föld, és felszakasztatik-é a kőszikla helyéről?


text:
Seregei együtt jövének be és utat csinálnak ellenem, <f>[3†]</f> és az én sátorom mellett táboroznak.


text:
Miért üldöztök engem úgy, <f>[8†]</f> mint az Isten, és mért nem elégesztek meg a <f>[9†]</f> testemmel?


text:
A kit magam látok meg magamnak; az én szemeim látják meg, nem más. Az én veséim megemésztettek én bennem;


text:
Féljetek a fegyvertől, mert a fegyver a bűnök miatt való büntetés, hogy megtudjátok, hogy van ítélet!


text:
Mindamellett az én gondolataim feleletre kényszerítenek engem, és e miatt nagy az izgatottság bennem.


text:
Az istentelenek vígassága <f>[2†]</f> rövid ideig tartó, és a képmutató öröme egy szempillantásig való?


text:
A mit <i>másoktól</i> szerzett, vissza kell adnia, nem nyelheti el, ép így az ő cserébe kapott vagyonát is, hogy ne örvendezhessen annak.


text:
Mikor meg akarja tölteni <f>[6†]</f> a hasát, reá bocsátja haragjának tüzét, és azt önti rá étele gyanánt.


text:
Mindenféle titkos sötétség van az ő vagyonán; fúvás nélkül való tűz emészti meg őt; elpusztíttatik az is, a mi sátrában megmaradt.


text:
Mindazáltal az ő javok nincsen hatalmukban, azért a gonoszok <f>[2†]</f> tanácsa távol legyen tőlem!


text:
Hányszor aluszik el <f>[3†]</f> a gonoszok szövétneke, és jő rájok az ő veszedelmök! <i>Hányszor</i> osztogatja részöket haragjában.


text:
Olyanok lesznek, mint a pozdorja a szél előtt, és mint a <f>[4†]</f> polyva, a melyet forgószél ragad el.


text:
Édesek lesznek néki a sírnak hantjai, és maga után vonsz minden embert, a mint számtalanok <i>mentek el</i> előtte.


text:
Gyönyörűségére van-é az a Mindenhatónak, ha te igaz vagy; avagy nyereség-é, hogy feddhetetlenül jársz?


text:
A kik azt mondják vala Istennek: Távozzál el <f>[7†]</f> tőlünk! És mit cselekedék velök a Mindenható?


text:
Megszabadítja a nem ártatlant is, és pedig <f>[13†]</f> a te kezeidnek tisztaságáért szabadul meg az.


text:
Az ő ajakinak parancsolatától sem tértem el; szájának beszédeit többre becsültem, mint életem táplálékát.


text:
Ő azonban <i>megmarad</i> egy mellett. Kicsoda téríthetné el őt? És a mit megkiván lelke, azt <f>[2†]</f> meg is teszi.


text:
Miért is nem pusztultam el e sötétség előtt, vagy miért nem takarta el előlem <f>[4†]</f> e homályt?!


text:
<pb/>Miért is nem titkolja el a Mindenható az ő <i>büntetésének</i> idejét, és miért is nem látják meg az őt ismerők az ő <i>ítéletének</i> napjait?!


text:
Ímé, mint a vad szamarak a sivatagban, úgy mennek ki munkájukra élelmet keresni; a puszta ad nékik kenyeret fiaik számára.


text:
A városból haldoklók rimánkodnak, a megsebzettek lelke kiált, de Isten nem törődik e méltatlansággal.


text:
Napkeltekor fölkel a gyilkos, megöli <f>[5†]</f> a szegényt és szűkölködőt, éjjel pedig olyan, mint a tolvaj.


text:
A paráznának szeme <f>[6†]</f> pedig az alkonyatot lesi, mondván: Ne nézzen szem reám, és arczára álarczot teszen.


text:
Sőt inkább a reggel nékik olyan, mint a halálnak árnyéka, mert megbarátkoztak a halál árnyékának félelmeivel.


text:
Könnyen siklik tova a víz színén, birtoka átkozott a földön, <f>[7†]</f> nem tér a szőlőkbe vivő útra.


text:
Elfelejti őt az anyaméh, féregnek lesz édességévé, nem emlékeznek róla többé, és összetörik, mint a reves fa,


text:
Magasra emelkednek, egy kevés idő és már nincsenek! <f>[9†]</f> Alásülylyednek, mint akárki és elenyésznek; és levágattatnak, mint a búzakalász.


text:
Hogy-hogy lehetne igaz <f>[1†]</f> a halandó Isten előtt, hogyan lehetne tiszta, a ki asszonytól született?


text:
Ímé, ezek az ő útainak részei, de mily kicsiny <f>[5†]</f> rész az, a mit meghallunk abból! Ám az ő hatalmának mennydörgését ki érthetné meg?


text:
Él az Isten, a ki az én igazamat elfordította, és a Mindenható, a ki keserűséggel illette az én lelkemet,


text:
Hogy mindaddig, a míg az én lelkem én bennem van, és az Istennek lehellete van az én <f>[1†]</f> orromban;


text:
Távol legyen tőlem, hogy igazat adjak néktek! A míg lelkemet ki nem lehelem, ártatlanságomból <f>[2†]</f> magamat ki nem tagadom.


text:
Mert micsoda reménysége lehet a képmutatónak, <f>[4†]</f> hogy telhetetlenkedett, ha az Isten mégis elragadja az ő lelkét?


text:
Ez a gonosz embernek osztályrésze Istentől, <f>[8†]</f> és a kegyetlenek öröksége a Mindenhatótól, a melyet elvesznek:


text:
Ha megsokasulnak is az ő <f>[9†]</f> fiai, a kardnak <i>sokasulnak meg,</i> és az ő magzatai nem lakhatnak jól kenyérrel sem.


text:
Összeszerezheti <i>ugyan,</i> de az igaz ruházza <f>[11†]</f> magára, az ezüstön pedig az ártatlan osztozik.


text:
Határt vet <i>az ember</i> a setétségnek, és átkutatja egészen és végig a homálynak és a halál árnyékának kövét.


text:
Aknát tör távol a lakóktól: mintha lábukról is megfelejtkeznének, alámerülnek és lebegnek emberektől messze.


text:
Az embernek pedig mondá: Ímé az Úrnak félelme: az a bölcseség, <f>[6†]</f> és az értelem: a gonosztól való eltávozás.


text:
Mert a mely fül hallott, boldognak mondott engem, és a mely szem látott, bizonyságot tett <f>[4†]</f> én felőlem.


text:
Az igazságot <f>[5†]</f> magamra öltém és az is magára ölte engem; palást és süveg gyanánt volt az én ítéletem.


text:
<i>Örömest</i> választottam útjokat, mint főember ültem <i>ott;</i> úgy laktam <i>ott,</i> mint király a <f>[11†]</f> hadseregben, mint a ki bánkódókat vigasztal.


text:
<pb/>Most pedig nevetnek <f>[1†]</f> rajtam, a kik fiatalabbak nálam a kiknek atyjokat az én juhaimnak komondorai közé sem számláltam volna.


text:
Jobb felől ifjak támadnak ellenem, gáncsot vetnek lábaimnak, és ösvényt törnek felém, hogy megrontsanak.


text:
Rettegések fordultak <f>[4†]</f> ellenem, mint vihar űzik el tisztességemet, boldogságom eltünt, mint a felhő.


text:
Avagy nem sírtam-é <f>[8†]</f> azon, a kinek kemény napja volt; a szűkölködő miatt nem volt-é lelkem szomorú?


text:
Nem az teremtette-é őt is, <f>[6†]</f> a ki engem teremtett anyám méhében; nem egyugyanaz formált-é bennünket anyánk ölében?


text:
Ha a szegények kivánságát megtagadtam, <f>[7†]</f> és az özvegy <f>[8†]</f> szemeit epedni engedtem;


text:
Hiszen ifjúságom óta, mint atyánál nevekedett nálam, és anyámnak méhétől kezdve <f>[10†]</f> vezettem őt!


text:
Bizony akkor tarthatnék a nagy tömegtől, rettegnem kellene nemzetségek megvetésétől; elnémulnék <i>és</i> az ajtón sem lépnék ki!


text:
Oh, bárcsak volna valaki, a ki meghallgatna engem! Ímé, ez a végszóm: a Mindenható feleljen meg nékem; és írjon könyvet ellenem az én vádlóm.


text:
Haragra gerjede Elihu, a Barakeél fia, a ki Búztól való vala, a Rám nemzetségéből. Jób ellen gerjedt föl haragja, mivel az igazabbnak tartotta magát Istennél.


text:
De felgerjedt haragja az ő három barátja ellen is, mivelhogy nem találják vala el a feleletet, mégis <f>[1†]</f> kárhoztatják vala Jóbot.


text:
És felele a Búztól való Elihu, Barakeél fia, és monda: Napjaimra nézve én még csekély vagyok, ti pedig élemedett emberek, azért tartózkodtam és féltem tudatni veletek véleményemet.


text:
Igen ügyeltem reátok és ímé, Jóbot egyikőtök sem czáfolá meg, sem beszédére <f>[5†]</f> meg nem felelt.


text:
Ímé, bensőm olyan, mint az <i>új</i> bor, a melynek nyílása nincsen; miként az új tömlők, <i>csaknem</i> szétszakad.


text:
És <i>az Isten</i> könyörül rajta, és azt mondja: Szabadítsd meg őt, hogy ne szálljon a sírba; váltságdíjat találtam!


text:
Imádkozik Istenhez és ő kegyelmébe <f>[5†]</f> veszi, hogy az ő színét nézhesse nagy örömmel, és az embernek visszaadja az ő igazságát.


text:
Az emberek előtt énekel és mondja: Vétkeztem és az igazat elferdítettem vala, de nem e szerint fizetett meg nékem;


text:
Azért, ti tudós emberek, hallgassatok meg engem! Távol legyen Istentől a <f>[5†]</f> gonoszság, és a Mindenhatótól az álnokság!


text:
Sőt inkább, a mint cselekszik <f>[6†]</f> az ember, úgy fizet néki, és kiki az ő útja szerint találja meg, a mit keres.


text:
Vajjon, a ki gyűlöli az <f>[8†]</f> igazságot, kormányozhat-é? <f>[9†]</f> Avagy az ellenállhatatlan igazat kárhoztathatod-é?


text:
A ki nem nézi a fejedelmek személyét <f>[10†]</f> és a gazdagot a szegénynek fölibe nem helyezteti; mert mindnyájan az ő <f>[11†]</f> kezének munkája.


text:
Egy pillanat alatt meghalnak; éjfélkor <f>[12†]</f> felriadnak a népek és elenyésznek, a hatalmas <i>is</i> eltűnik kéz nélkül!


text:
Ha ő nyugalmat ád, ki kárhoztatja őt? <f>[16†]</f> Ha elrejti arczát, ki láthatja meg azt? Akár nép elől, akár ember elől egyaránt;


text:
Avagy te szerinted fizessen-é <i>csak azért</i>, mert ezt megveted, <i>és</i> hogy te szabd meg és nem én? Nos, mit tudsz? Mondd!


text:
Az olyan embernek <i>árt</i> a te gonoszságod, mint te vagy, és igazságod az ilyen ember fiának <i>használ. </i>


text:
Nem veszi le az igazról <f>[1†]</f> szemeit, sőt a királyok mellé, a trónba ülteti őket örökre, hogy felmagasztaltassanak.


text:
Téged is kiszabadítana az ínség torkából tág mezőre, a hol nincs szorultság, és asztalod <f>[3†]</f> étke kövérséggel lenne rakva;


text:
Utána hang zendül, az ő fenségének hangjával mennydörög, s nem tartja vissza azt, ha szava megzendült.


text:
Mert azt mondja a hónak: <f>[2†]</f> Essél le a földre! És a zápor-esőnek és a zuhogó zápornak: <i>Szakadjatok</i>.


text:
És az köröskörül forog az ő vezetése alatt, hogy mindazt megtegyék, a mit parancsol nékik, a föld kerekségének színén.


text:
Mindenható! Nem foghatjuk meg őt; nagy az ő hatalma és ítélő ereje, és a tiszta igazságot el nem nyomja.


text:
Hogy a gonoszoktól <f>[8†]</f> elvétessék világosságuk, és a fölemelt <f>[9†]</f> kar összetöressék?


text:
<i>Miként</i> rejtőznek el a vizek mintegy kő <i>alá,</i> és <i>mint</i> zárul be a mély vizek színe?


text:
<pb/>Vadászol-é prédát a nőstény oroszlánnak, és az oroszlánkölykök <f>[1†]</f> éhségét kielégíted-é;


text:
Ki szerez a hollónak eledelt, mikor a fiai <f>[2†]</f> Istenhez kiáltoznak; kóvályognak, mert nincs mit enniök?


text:
A trombitaszóra nyerítéssel felel; messziről megneszeli az ütközetet, a vezérek lármáját és a csatazajt.


text:
Avagy semmivé teheted-é te az én igazságomat; <f>[1†]</f> kárhoztathatsz-é te engem azért, hogy te igaz légy?


text:
Ki az — mondod — a ki gáncsolja az örök rendet tudatlanul? Megvallom azért, hogy nem értettem; csodadolgok ezek nékem, és fel nem foghatom.


text:
<pb/>Miután pedig e szavakat mondotta vala az Úr Jóbnak, szóla a Témánból való Elifáznak: Haragom felgerjedt ellened és két barátod ellen, mert nem szóltatok felőlem igazán, mint az én szolgám, Jób.


text:
Most azért vegyetek magatokhoz hét tulkot és hét kost, és menjetek el az én szolgámhoz Jóbhoz, és áldozzatok magatokért égőáldozatot; Jób pedig, az én szolgám, imádkozzék <f>[2†]</f> ti érettetek; mert csak az ő személyére tekintek, hogy retteneteset ne cselekedjem veletek, mivelhogy nem szóltatok felőlem igazán, mint az <f>[3†]</f> én szolgám Jób.


text:
Elmenének azért a Témánból való Elifáz, a Sukhból való Bildád és a Naamából való Czófár, és úgy cselekedének, a miképen mondotta vala nékik az Úr, és az Úr tekinte Jóbnak személyére.


text:
<pb/>Azután eltávolítá Isten Jóbról a csapást, miután imádkozott vala <f>[4†]</f> az ő barátaiért, és kétszeresen visszaadá az Úr Jóbnak mindazt, a mije volt.


text:
És beméne hozzá minden fiútestvére és minden leánytestvére és minden előbbi ismerőse, és evének ő vele együtt kenyeret az ő házában; sajnálkozának felette és vigasztalák őt mindama nyomorúság miatt, a melyet az Úr reá bocsátott vala, és kiki ada néki egy-egy pénzt, és kiki egy-egy aranyfüggőt.


text:
Az Úr pedig jobban megáldá a Jób <i>életének</i> végét, mint kezdetét, mert lőn néki <f>[5†]</f> tizennégyezer juha, hatezer tevéje, ezer igás ökre és ezer szamara.


text:
És nem találtatnak vala olyan szép leányok, mint a Jób leányai, abban az egész tartományban, és az ő atyjok örökséget is ada nékik az ő fiútestvéreik között.


text:
<pb/>Boldog ember az, a ki nem jár gonoszok tanácsán, <f>[1†]</f> bűnösök útján meg nem áll, és <f>[2†]</f> csúfolódók székében nem ül;


text:
Hanem az Úr törvényében van gyönyörűsége, <f>[3†]</f> és az ő törvényéről gondolkodik éjjel és nappal.


text:
És olyan lesz, mint a folyóvizek mellé <f>[4†]</f> ültetett fa, a mely idejekorán megadja gyümölcsét, és levele nem hervad el; és minden munkájában jó szerencsés lészen.


text:
Azért nem <f>[6†]</f> állhatnak meg a gonoszok az ítéletben; sem a bűnösök az igazak gyülekezetében.


text:
A föld királyai <f>[2†]</f> felkerekednek és a fejedelmek együtt <f>[3†]</f> tanácskoznak az Úr ellen és az ő felkentje ellen:


text:
Csókoljátok a Fiút, <f>[12†]</f> hogy meg ne haragudjék és el ne veszszetek az úton, mert hamar felgerjed az ő haragja. Boldogok mindazok, a kik ő benne bíznak!


text:
De te, oh Uram! <f>[4†]</f> paizsom vagy nékem, dicsőségem, az, a ki <f>[5†]</f> felmagasztalja az én fejemet.


text:
Kelj fel Uram, tarts meg engem Istenem, mert te verted arczul minden ellenségemet; a gonoszok <f>[8†]</f> fogait összetörted.


text:
Mikor kiáltok, <f>[1†]</f> hallgass meg engem, igazságomnak Istene; szorultságomban tág tért adtál nékem; könyörülj rajtam és halld meg az én imádságomat!


text:
Emberek fiai! Meddig lesz gyalázatban az én dicsőségem? <i>Meddig</i> szerettek hiábavalóságot, és kerestek hazugságot? Szela.


text:
Haragudjatok, <f>[3†]</f> de ne vétkezzetek: beszéljetek szívetekkel a ti ágyasházatokban és csillapodjatok! Szela.


text:
Sokan mondják: Kicsoda láttat velünk jót? Hozd fel reánk <f>[5†]</f> arczodnak világosságát, oh Uram!


text:
Békességben <f>[6†]</f> fekszem le és legott elaluszom; mert te, Uram, egyedül adsz nékem bátorságos lakozást.


text:
Mert nem olyan Isten vagy te, a ki hamisságban gyönyörködnél; nem lakhatik tenálad gonosz. <f>[3†]</f>


text:
Én pedig a te kegyelmed sokaságából házadba mehetek; <f>[6†]</f> leborulok szent templomodban a te félelmedben.


text:
Uram, vezess engem a te igazságodban <f>[7†]</f> az én ellenségeim miatt; egyengesd előttem a te útadat!


text:
Mert nincsen az ő szájokban egyenesség, belsejök csupa romlottság; nyitott sír <f>[8†]</f> az ő torkuk, nyelvökkel hizelkednek.


text:
Kárhoztasd őket, oh Isten; essenek el saját tanácsaik által; taszítsd el őket vétkeik sokasága miatt, mert fellázadtak ellened.


text:
És majd örülnek mindnyájan, a kik bíznak benned; mindörökké vígadjanak, és te megoltalmazod őket, és örvendeznek te benned, <f>[9†]</f> a kik szeretik a te nevedet.


text:
Elfáradtam <f>[2†]</f> sóhajtozásomban, egész éjjel áztattam ágyamat, könyhullatással öntöztem nyoszolyámat.


text:
Távozzatok tőlem mind, ti <f>[4†]</f> bűnt cselekedők, mert meghallgatja <f>[5†]</f> az Úr az én siralmam szavát.


text:
Megszégyenül <f>[7†]</f> majd és igen megháborodik minden ellenségem; meghátrálnak és megszégyenülnek hirtelen.


text:
Hogy szét ne tépje, <f>[2†]</f> mint az oroszlán az én lelkemet, szét ne szaggassa, ha nincsen szabadító.


text:
<i>Akkor</i> ellenség üldözze lelkemet s érje el és tapodja földre az én életemet, és sujtsa porba az én dicsőségemet. Szela.


text:
Kelj fel, Uram, <f>[4†]</f> haragodban, emelkedjél fel ellenségeim dühe ellen; serkenj fel mellettem, te, a ki parancsoltál ítéletet!


text:
Az Úr ítéli meg a népeket. Bírálj meg engem Uram, az én <f>[5†]</f> igazságom és ártatlanságom szerint!


text:
Szünjék meg, kérlek, a gonoszok rosszasága és erősítsd meg az igazat; mert az igaz Isten vizsgálja meg a szíveket <f>[6†]</f> és veséket.


text:
Mi Urunk Istenünk, mily felséges a te neved az egész <f>[2†]</f> földön, a ki az egekre helyezted dicsőségedet.


text:
A csecsemők és csecsszopók szájával <f>[3†]</f> erősítetted meg hatalmadat a te ellenségeid miatt, hogy a gyűlölködőt és bosszúállót elnémítsd.


text:
Mikor látom egeidet, a te újjaidnak munkáját; <f>[4†]</f> a holdat és a csillagokat, a melyeket teremtettél:


text:
Micsoda az ember — <i>mondom</i> — hogy megemlékezel róla? <f>[5†]</f> és az embernek fia, hogy gondod van reá?


text:
Az ellenség megszünt, elpusztult örökre; és a városoknak, a miket feldúltál még az emlékezetök is elveszett.


text:
Azért te benned bíznak, a kik ismerik a te nevedet; mert <f>[9†]</f> nem hagytad el, Uram, a kik keresnek téged.


text:
Mert számon kéri a <i>kiontott</i> vért, megemlékezik rólok, nem feledkezik el a szegények <f>[11†]</f> kiáltásáról.


text:
Könyörülj rajtam, Uram! lásd meg az én nyomorúságomat, a mely gyűlölőim miatt van, a ki felemelsz engem a halál kapuiból;


text:
Besülyedtek <f>[12†]</f> a pogányok a verembe, a melyet ástak; a hálóban, a melyet elrejtettek, megakadt a lábok.


text:
A gonosznak kevélysége miatt sanyarog a szegény. Essenek <f>[2†]</f> foglyul a cseleknek, a miket koholtak.


text:
Mert dicsekszik a gonosz az ő <f>[3†]</f> lelkének kivánságával, és a fösvény megveti és szidja az Urat.


text:
A gonosz az ő haragos kevélységében senkit sem tudakoz; <f>[4†]</f> nincs Isten, ez minden gondolatja.


text:
Szája telve átkozódással, csalárdsággal <f>[6†]</f> és erőszakossággal; nyelve alatt hamisság és álnokság.


text:
Leselkedik a rejtekhelyen, leselkedik, mint az oroszlán az ő barlangjában, hogy elragadja a szegényt; elragadja <f>[7†]</f> a szegényt, mihelyt hálójába foghatja azt.


text:
Te <f>[9†]</f> látod <i>ezt,</i> mert te megnézed a hamisságot és a fájdalmat, hogy rávessed kezed. Te reád hagyja <f>[10†]</f> magát az ügyefogyott, az árvának is te vagy segedelme.


text:
Törd össze a gonosznak <f>[11†]</f> karját; és keressed a rosszon az ő gonoszságát, míg már nem találsz.


text:
A szegények <f>[14†]</f> kivánságát meghallgatod, oh Uram! Megerősíted szívöket, füleiddel figyelmezel,


text:
<pb/>Az éneklőmesternek; Dávidé. Az Úrban bízom; hogy mondhatjátok az én lelkemnek: fuss <f>[1†]</f> a ti hegyetekre, mint a madár?!


text:
Mert ímé, a gonoszok megvonják az íjat, ráillesztették nyilokat az idegre, hogy a sötétségben az <f>[2†]</f> igazszívűekre lövöldözzenek.


text:
Az Úr az ő szent <f>[3†]</f> templomában, az Úr <f>[4†]</f> trónja az egekben; az ő szemei látják, szemöldökei megpróbálják az emberek fiait.


text:
Az Úr az igazat <f>[5†]</f> megpróbálja, a gonoszt pedig, az álnokság kedvelőjét, gyűlöli az ő <f>[6†]</f> lelke.


text:
A szegények elnyomása miatt, a nyomorultak nyögése miatt legott felkelek, azt mondja az Úr; biztosságba helyezem azt, a ki arra vágyik.


text:
Az Úr beszédei <f>[4†]</f> tiszta beszédek, <i>mint</i> földből való kohóban megolvasztott ezüst, hétszer megtisztítva.


text:
Köröskörül járnak a gonoszok, mihelyt az alávalóság <f>[5†]</f> felmagasztaltatik az emberek fiai közt.


text:
Uram, meddig <f>[3†]</f> felejtkezel el rólam <f>[4†]</f> végképen? Meddig rejted el orczádat tőlem?


text:
Meddig tanakodjam lelkemben, bánkódjam szívemben naponként? Meddig hatalmaskodik az én ellenségem rajtam?


text:
Mert én a te kegyelmedben bíztam, örüljön a <f>[6†]</f> szívem a te segítségednek; hadd énekeljek az Úrnak, hogy jót tett velem!


text:
<pb/>Az éneklőmesternek; Dávidé. Azt mondja a balgatag <f>[1†]</f> az ő szívében: Nincs Isten. Megromlottak, útálatosságot cselekedtek; nincs, a ki jót cselekedjék.


text:
Az Úr letekintett a mennyből az emberek fiaira, hogy meglássa, <f>[2†]</f> ha van-é értelmes, Istent kereső?


text:
Mindnyájan elhajlottak; egyetemben <f>[3†]</f> elromlottak, nincs, a ki jót cselekedjék, nincsen csak egy sem.


text:
Nem tudják-é <i>ezt</i> mind a gonosztévők, a kik megeszik az én <f>[4†]</f> népemet, mintha kenyeret ennének, az Urat <i>pedig</i> segítségül nem hívják?


text:
Vajha eljőne Sionból <f>[5†]</f> Izráelnek a szabadítás! Mikor az Úr <f>[6†]</f> visszahozza népének foglyait, Jákób örül majd és vigad Izráel.


text:
<pb/>Dávid zsoltára. <pb/>Uram, kicsoda <f>[1†]</f> tartózkodhatik sátorodban, kicsoda lakozhatik szent hegyeden?


text:
Nem rágalmaz <f>[2†]</f> nyelvével; nem tesz rosszat felebarátjának, <f>[3†]</f> és nem szerez gyalázatot rokonainak.


text:
A megbélyegzett útálatos az ő szemeiben, de az Urat <f>[4†]</f> félőket tiszteli: a ki kárára esküszik, és meg nem változtatja.


text:
Pénzét nem adja <f>[5†]</f> uzsorára, és nem vesz el ajándékot az ártatlan <f>[6†]</f> ellen. A ki ezeket cselekszi, nem rendül meg soha örökké.


text:
A szentekben, a kik e földön vannak és a felségesekben, bennök van <f>[1†]</f> minden gyönyörűségem.


text:
Megsokasodnak fájdalmaik, a kik más <i>isten után</i> sietnek; nem áldozom meg véres italáldozatjokat és nem veszem nevöket ajkaimra.


text:
Te tanítasz engem az élet ösvényére, teljes <f>[7†]</f> öröm van tenálad; a te jobbodon gyönyörűségek vannak örökké.


text:
<pb/>Dávid imádsága. <pb/>Hallgasd meg, Uram, az igazságot, vedd észre <f>[1†]</f> könyörgésemet, figyelmezzél imádságomra, mely nem jő csalárd ajakról.


text:
Megpróbáltad az én szívemet, meglátogattál éjjel; próbáltál engem, nem találtál <f>[3†]</f> semmi <i>rosszat; ha tán</i> gondoltam <i>is</i>, nem jött ki a számon.


text:
Hívtalak én, mert te felelhetsz nékem, Istenem! Hajtsd hozzám füledet, hallgasd meg az én beszédemet.


text:
Mutasd meg csudálatosan a te kegyelmedet, a ki megszabadítod jobboddal a te benned bízókat a támadóktól.


text:
Hasonlók az oroszlánhoz, a mely zsákmányra <f>[5†]</f> szomjaz, és a rejtekhelyen ülő oroszlánkölyökhöz.


text:
Kelj fel, oh Uram! Szállj vele szembe, terítsd le őt, szabadítsd meg lelkemet a gonosztól fegyvereddel;


text:
Az emberektől, oh Uram, kezeddel, a világ embereitől! Az ő osztályrészük az életben van; <f>[6†]</f> megtöltötted hasukat javaiddal, bővölködnek fiakkal, a miök pedig marad, gyermekeikre hagyják.


text:
<pb/>Az éneklőmesternek, az Úr szolgájától, Dávidtól, a ki az Úrhoz ez ének szavait azon a napon mondotta, a melyen az Úr megszabadította <f>[1†]</f> őt minden ellenségének kezéből, és a Saul kezéből.


text:
Az Úr az én kősziklám, váram és szabadítóm; az én Istenem, az én kősziklám, <f>[2†]</f> ő benne bízom: az én paizsom, idvességem szarva, menedékem.


text:
Szükségemben az Urat hívtam, és az én <f>[5†]</f> Istenemhez kiáltottam; szavamat meghallá templomából, és kiáltásom eljutott füleibe.


text:
Megindult, <f>[6†]</f> megrendült a föld, s a hegyek fundamentomai inogtak; és megindultak, mert haragra gyúlt.


text:
És dörgött az Úr <f>[14†]</f> a mennyekben, és a Magasságos zengett; <f>[15†]</f> és jégeső <i>hullt</i> és eleven szén.


text:
És meglátszottak a vizek medrei s megmutatkoztak a világ fundamentomai; a te feddésedtől, Uram, a te orrod leheletének fuvásától.


text:
Megszabadított engem az én erős ellenségemtől, <f>[18†]</f> s az én gyűlölőimtől, a kik hatalmasabbak voltak nálamnál.


text:
Az Úr megfizetett nékem igazságom szerint, <f>[20†]</f> kezeimnek tisztasága szerint fizetett meg nékem;


text:
És megfizetett nékem az Úr az én igazságom <f>[25†]</f> szerint; kezeim tisztasága szerint, a mi szemei előtt van.


text:
Mert te gyujtod <f>[29†]</f> meg az én szövétnekemet; az Úr az én Istenem megvilágosítja az én <f>[30†]</f> sötétségemet.


text:
Az Istennek <f>[32†]</f> útja tökéletes; az Úrnak <f>[33†]</f> beszéde tiszta; paizsuk <f>[34†]</f> ő mindazoknak, a kik bíznak benne.


text:
És adtad nékem a te idvességednek paizsát, és a te jobbod megszilárdított engem, és a te <f>[39†]</f> jóvoltod felmagasztalt engem.


text:
És apróra törtem őket, a milyen a szél elé való por, és megtapodtam őket mint utcza <f>[43†]</f> sarát.


text:
Megmentettél engem a nép pártoskodásaitól; nemzetek <f>[44†]</f> fejévé tettél engem; oly nép szolgál nékem, a melyet nem ismertem.


text:
A ki megment engem ellenségeimtől. Még az ellenem felkelők fölött is felmagasztalsz <f>[49†]</f> engem, az erőszakos embertől megszabadítasz engem.


text:
Nagy segítséget ád az ő királyának és irgalmasságot cselekszik az ő felkentjével, Dáviddal és az <f>[51†]</f> ő magvával mindörökké.


text:
Az egek <f>[2†]</f> beszélik Isten dicsőségét, és kezeinek munkáját hirdeti <f>[3†]</f> az égboltozat.


text:
Szózatuk kihat <f>[5†]</f> az egész földre, és a világ végére az ő mondásuk. A napnak csinált bennök sátort.


text:
Olyan ez, mint egy vőlegény, a ki az ő ágyasházából jön ki; örvend, mint egy hős, hogy futhatja a pályát.


text:
Kijövetele az ég <i>egyik</i> szélétől s forgása a <i>másik</i> széléig; és nincs semmi, a mi elrejtőzhetnék hevétől.


text:
Az Úrnak törvénye <f>[6†]</f> tökéletes, megeleveníti a lelket; az Úrnak bizonyságtétele biztos, <f>[7†]</f> bölcscsé teszi az együgyűt.


text:
Az Úrnak rendelései helyesek, megvidámítják a szívet; az Úrnak parancsolata világos, megvilágosítja <f>[8†]</f> a szemeket.


text:
Az Úrnak félelme tiszta, megáll mindörökké; az Úrnak ítéletei változhatatlanok s mindenestől fogva igazságosak.


text:
Kivánatosabbak <f>[9†]</f> az aranynál, még a sok színaranynál is; és édesebbek a méznél, még a színméznél is.


text:
Tartsd távol a te szolgádat a szándékosoktól; <f>[12†]</f> ne uralkodjanak rajtam; akkor ártatlan leszek, és tiszta leszek, sok vétektől.


text:
Legyenek kedvedre valók szájam mondásai, és az én szívem <f>[13†]</f> gondolatai előtted, legyenek, oh Uram, kősziklám és megváltóm.


text:
Hallgasson meg téged az Úr a szükség idején; oltalmazzon meg téged a Jákób <f>[1†]</f> Istenének neve.


text:
Hogy örvendhessünk a te <f>[3†]</f> szabadulásodban, és a mi Istenünk nevében zászlót <i>lobogtassunk:</i> teljesítse az Úr minden kérésedet!


text:
Most tudom, hogy az Úr <f>[4†]</f> megsegíti felkentjét; meghallgatja őt szent egeiből jobbjának segítő erejével.


text:
Ezek szekerekben, amazok lovakban <i>bíznak;</i> mi pedig az Úrnak, a mi Istenünknek nevéről <f>[5†]</f> emlékezünk meg.


text:
Tüzes kemenczévé teszed őket megjelenésed idején; az Úr az ő haragjában elnyeli őket és tűz <f>[9†]</f> emészti meg őket.


text:
Én Istenem, <f>[1†]</f> én Istenem, miért hagytál el engemet? Távol van megtartásomtól jajgatásomnak szava.


text:
A kik engem látnak, mind csúfolkodnak rajtam, félrehúzzák ajkaikat és hajtogatják <f>[6†]</f> fejöket:


text:
Mint a víz, úgy <f>[12†]</f> kiöntettem; csontjaim mind széthullottak; szívem olyan lett, mint a viasz, megolvadt belső részeim között.


text:
Erőm kiszáradt, <f>[13†]</f> mint cserép, nyelvem ínyemhez tapadt, és a halál porába fektetsz engemet.


text:
Mert ebek vettek körül engem, a gonoszok <f>[14†]</f> serege körülfogott; átlyukasztották kezeimet és lábaimat.


text:
Ti, a kik félitek az Urat, dicsérjétek <f>[20†]</f> őt! Jákób minden ivadékai dicsőítsétek őt, és féljétek őt Izráel minden magzata!


text:
Mert nem veti meg <f>[21†]</f> és nem útálja meg a szegény nyomorúságát; és nem rejti el az ő orczáját előle, és mikor kiált hozzá, meghallgatja.


text:
Felőled lesz dicséretem a nagy gyülekezetben. Az én fogadásaimat megadom <f>[22†]</f> azok előtt, a kik félik őt.


text:
Esznek <f>[23†]</f> a nyomorultak és megelégesznek, dicsérik az Urat, a kik őt keresik. Éljen szívetek örökké!


text:
Megemlékeznek és megtérnek az Úrhoz a föld <f>[24†]</f> minden határai, és leborul előtted a pogányok minden nemzetsége.


text:
Esznek és leborulnak a föld gazdagai mind; ő előtte hajtanak térdet, a kik a porba hullanak, és a ki életben nem tarthatja lelkét.


text:
Eljőnek s hirdetik <f>[27†]</f> az ő igazságát az ő utánok való népnek, <f>[28†]</f> hogy ezt cselekedte!


text:
Még ha a halál <f>[3†]</f> árnyékának völgyében járok is, nem félek a gonosztól, mert te velem vagy; a te veszsződ és botod, azok vigasztalnak engem.


text:
Asztalt terítesz nékem az én ellenségeim előtt; elárasztod fejem <f>[4†]</f> olajjal; csordultig van a poharam.


text:
Bizonyára jóságod és kegyelmed követnek engem életem minden napján, s az Úr <f>[5†]</f> házában lakozom hosszú ideig.


text:
<pb/>Dávid <f>[1†]</f> zsoltára. <pb/>Az Úré a föld <f>[2†]</f> s annak teljessége; a föld kereksége s annak lakosai.


text:
Az ártatlan kezű és tiszta szívű, a ki nem adja lelkét hiábavalóságra, és nem esküszik meg csalárdságra.


text:
Ti kapuk, <f>[6†]</f> emeljétek fel fejeiteket, és emelkedjetek fel ti örökkévaló ajtók; hadd menjen be a dicsőség királya.


text:
Ti kapuk, emeljétek fel fejeiteket, és emelkedjetek fel örökkévaló ajtók, hadd menjen be a dicsőség <f>[7†]</f> királya!


text:
Istenem, benned <f>[1†]</f> bízom; ne szégyenüljek meg; ne örüljenek <f>[2†]</f> rajtam ellenségeim.


text:
Senki se szégyenüljön meg, <f>[3†]</f> a ki téged vár; szégyenüljenek meg, a kik ok nélkül elpártolnak tőled.


text:
Vezess engem a te igazságodban és taníts engem, mert te vagy az én szabadító <f>[5†]</f> Istenem, mindennap várlak téged.


text:
Ifjúságomnak <f>[7†]</f> vétkeiről és bűneimről ne emlékezzél meg; kegyelmed szerint emlékezzél meg rólam, a te jóvoltodért, Uram!


text:
Az Úrnak minden útja kegyelem és hűség azoknak, a kik szövetségét és bizonyságait <f>[9†]</f> megtartják.


text:
<pb/>Dávidé. <pb/>Ítélj meg engem, Uram! mert én ártatlanságban <f>[1†]</f> éltem és az Úrban bíztam ingadozás nélkül.


text:
Uram, szeretem <f>[8†]</f> a te házadban való lakozást, és a te dicsőséged <f>[9†]</f> hajlékának helyét.


text:
<pb/>Dávidé. <pb/>Az Úr az én <f>[1†]</f> világosságom és üdvösségem: kitől <f>[2†]</f> féljek? Az Úr az én életemnek erőssége: kitől remegjek?


text:
Ha gonoszok jőnek ellenem, hogy testemet egyék: szorongatóim és elleneim — ők <f>[3†]</f> botlanak meg és hullanak el.


text:
Ha tábor fog körül, <f>[4†]</f> nem fél szívem; habár had támad reám, mégis <i>ő benne</i> bízom én.


text:
Egyet kérek az Úrtól, azért esedezem: hogy <f>[5†]</f> lakhassam az Úr házában életemnek minden idejében; hogy nézhessem az Úrnak szépségét és gyönyörködhessem az ő templomában.


text:
Bizony elrejt engem az ő hajlékába <f>[6†]</f> a veszedelem napján; eltakar engem sátrának rejtekében, sziklára emel fel engem.


text:
Most is felül emeli fejemet ellenségeimen, a kik körültem vannak, és én az ő sátorában örömáldozatokkal áldozom, énekelek és zengedezek az Úrnak.


text:
Ne rejtsd <f>[7†]</f> el orczádat előlem; ne utasítsd el szolgádat haraggal; te voltál segítőm, ne taszíts el és ne hagyj el engem, üdvösségemnek Istene!


text:
Taníts meg engem a <f>[9†]</f> te útadra, oh Uram! Vezérelj engem egyenes ösvényen, az én üldözőim miatt.


text:
Ne adj át engem <f>[10†]</f> szorongatóim kivánságának, mert hamis <f>[11†]</f> tanúk támadnak ellenem, és erőszakot lihegnek.


text:
<pb/>Dávidé. <pb/>Hozzád kiáltok, Uram, én szirtem; ne fordulj el szótlanul tőlem, hogy ne legyek, ha néma <f>[1†]</f> maradnál, a sírba szállókhoz hasonló.


text:
Halld meg esedezéseimnek szavát, mikor kiáltok hozzád, és mikor felemelem kezeimet a te szentséged lakhelye felé.


text:
Ne számlálj engem a hitetlenek és gonosztevők közé, a kik <f>[2†]</f> békességgel szólnak felebarátaikhoz, pedig gonoszság <f>[3†]</f> van szívökben.


text:
Fizess meg nékik az ő cselekedeteik és <f>[4†]</f> igyekezetök rosszasága szerint; kezök munkája szerint fizess meg nékik; add meg nékik jutalmukat!


text:
Minthogy nem figyelnek az Úr cselekedeteire és kezének munkáira, lerontja őket <f>[5†]</f> és föl nem építi őket.


text:
Az Úr az én erőm és paizsom, ő benne bízott szívem és megsegíttettem; örvend szívem és énekemmel dicsérem őt.


text:
<pb/>Dávid zsoltára. <pb/>Adjatok az Úrnak, ti <f>[1†]</f> fejedelmeknek fiai, adjatok az Úrnak tiszteletet és dicséretet!


text:
Az Úr szava <i>zeng</i> a vizek fölött, a dicsőség Istene mennydörög, az Úr ott van a nagy vizek felett.


text:
Az Úr szava megborjaztatja a nőstény szarvasokat, lehántja az erdőket, és az ő hajlékában <f>[5†]</f> mindene azt mondja: dicső!


text:
Magasztallak Uram, hogy felemeltél <f>[1†]</f> engem, és nem engedted, hogy ellenségeim örüljenek rajtam.


text:
Mert csak pillanatig <i>tart</i> haragja, <i>de</i> élethossziglan <f>[4†]</f> jóakarata; este bánat száll be <i>hozzánk</i>, reggelre öröm.


text:
Uram, jókedvedből erősséget állítottál föl <f>[5†]</f> hegyemre; de elrejtéd <f>[6†]</f> orczádat, és megroskadtam.


text:
Hogy zengjen néked és el ne hallgasson felőled a dicséret: Uram, én Istenem, örökké dicsőítlek téged.


text:
Hajtsd hozzám füledet, hamar szabadíts meg; légy nékem erős <f>[2†]</f> kőszálam, erődített házam, hogy megtarts engem.


text:
Mert kősziklám és védőváram vagy te; vezess hát engem a te <f>[3†]</f> nevedért és vezérelj engemet.


text:
Hadd vigadjak és örüljek a te kegyelmednek, a miért meglátod nyomorúságomat <i>és</i> megismered a háborúságokban lelkemet;


text:
Könyörülj rajtam, Uram, mert szorongattatom; elsenyved a búbánat miatt szemem, <f>[4†]</f> lelkem, testem.


text:
Mert bánatban enyészik életem, és sóhajtásban <i>múlnak</i> éveim; bűnöm miatt roskadoz erőm, és kiasznak csontjaim.


text:
Temérdek üldözőm miatt csúfsággá lettem, kivált szomszédaimé, és ismerőseimnek félelmévé; a kik az utczán látnak, elfutnak tőlem.


text:
Mert hallottam sokak rágalmát, iszonyatosságot mindenfelől, a mint együtt tanácskoztak ellenem, és tervezték, hogy elrabolják lelkemet.


text:
Uram, ne szégyenüljek meg, mivelhogy hívlak téged; a <f>[8†]</f> gonoszok szégyenüljenek meg <i>és</i> pusztuljanak a Seolba.


text:
A hazug ajkak némuljanak el, a melyek <f>[9†]</f> vakmerően szólnak az igaz ellen, kevélységgel és megvetéssel.


text:
Mily bőséges a te jóságod, a melyet fentartasz a téged <f>[10†]</f> félőknek, <i>és</i> megbizonyítasz a te benned bízókon az emberek fiai előtt.


text:
Elrejted őket a te orczádnak rejtekében az emberek zendülései elől; sátorban <f>[11†]</f> őrzöd őket <f>[12†]</f> a perpatvarkodó nyelvektől.


text:
Én ugyan azt gondoltam ijedtemben: <f>[13†]</f> Elvettettem szemeid elől; de mégis, meghallgattad esedezéseimnek szavát, mikor kiáltottam hozzád.


text:
Szeressétek az Urat mind ti ő kedveltjei; <f>[14†]</f> a híveket megőrzi az Úr és bőven megfizet a <f>[15†]</f> kevélyen cselekvőknek!


text:
<pb/>Dávid tanítása. <pb/>Boldog az, a kinek <f>[1†]</f> hamissága megbocsáttatott, vétke elfedeztetett.


text:
Vétkemet bevallám néked, <f>[4†]</f> bűnömet el nem <f>[5†]</f> fedeztem. Azt mondtam: Bevallom hamisságomat az Úrnak — és te elvetted rólam bűneimnek terhét. Szela.


text:
Azért hozzád fohászkodjék minden kegyes, <f>[6†]</f> alkalmas időben. Bár a nagy vizek áradnának, nem juthatnak azok el ő hozzá.


text:
Te vagy oltalmam, <f>[7†]</f> te mentesz meg veszedelemtől; végy körül engem a szabadulás <f>[8†]</f> örömével! Szela.


text:
Bölcscsé teszlek <f>[9†]</f> és megtanítlak téged az útra, a melyen járj; szemeimmel tanácsollak téged.


text:
Ne legyetek oktalanok, mint a <f>[10†]</f> ló, mint az öszvér, a melyeknek kantárral és zabolával kell szorítani az állát, <i>mert</i> nem közelít hozzád.


text:
Sok bánata van <f>[11†]</f> a gonosznak, de a ki bízik <f>[12†]</f> az Úrban, kegyelemmel veszi azt körül.


text:
Örüljetek az Úrban, vigadozzatok ti <f>[13†]</f> igazak! Örvendezzetek mindnyájan ti egyeneslelkűek!


text:
Boldog nép az, a <f>[11†]</f> melynek Istene az Úr, az a nép, a melyet örökségül választott magának.


text:
Érezzétek <f>[6†]</f> és lássátok meg, hogy jó az Úr! Boldog az az <f>[7†]</f> ember, a ki ő benne bízik.


text:
Az oroszlánok szűkölködnek, éheznek; de a kik az Urat keresik, semmi jót sem <f>[10†]</f> nélkülöznek.


text:
Szégyen, <f>[1†]</f> gyalázat érje azokat, a kik lelkemet keresik; vettessenek hátra és piruljanak, a kik vesztemet koholják.


text:
Minden tetemem ezt mondja majd: Kicsoda olyan, mint te, Uram?! A ki megszabadítod a nyomorultat a <f>[4†]</f> nála erősebbtől, a szegényt és szűkölködőt az ő megrablójától.


text:
Pedig én az ő betegségökben gyászba öltöztem, bőjttel gyötörtem lelkemet, imádságom kebelemre vissza-vissza szállt.


text:
Mintha barátom, testvérem volna, úgy jártam-keltem <i>érte;</i> mintha anyámat siratnám, úgy jártam bútól meghajolva:


text:
Ők pedig <f>[7†]</f> örültek az én bukásomon és összegyűltek; összegyűltek ellenem a rágalmazók, tudtom nélkül gyaláztak és nem nyugodtak,


text:
Oh Uram, meddig nézed? Szabadítsd meg <f>[8†]</f> lelkemet tombolásaiktól, az oroszlánkölyköktől az én egyetlenemet.


text:
Ne örüljenek <f>[10†]</f> rajtam az én hazug ellenségeim, méltatlan gyűlölőim <f>[11†]</f> se hunyorgassanak rám.


text:
Mert nem beszélnek békességet, hanem a kik békességesek e földön, azok ellen álnok dolgokat koholnak.


text:
Szégyenüljenek meg, piruljanak együttesen, a kik bajomnak örülnek; szégyen és gyalázat borítsa be őket, a kik felfuvalkodtak ellenem.


text:
Vigadjanak és örüljenek, a kik kivánják az én igazságomat, hadd mondják mindenkor: Nagy az Úr, a ki kivánja az ő szolgájának békességét.


text:
Igazságod, mint Isten hegyei; ítéleteid, <i>mint</i> <f>[2†]</f> a nagy mélységek; az embert és barmot te tartod meg, Uram!


text:
Oh Isten, milyen drága a te kegyelmességed; az embernek fiai a te szárnyaidnak <f>[3†]</f> árnyékába menekülnek.


text:
Csillapodjál le az Úrban és várjad őt; ne bosszankodjál arra, a kinek útja szerencsés, <i>se</i> arra, a ki álnok tanácsokat követ.


text:
Fegyvert vonnak a gonoszok; felvonják ívöket, hogy a szegényt és nyomorultat elejtsék, <i>és</i> leöljék az igazán élőket;


text:
De a gonoszok <f>[10†]</f> elvesznek, és az Úrnak ellensége, mint a liget ékessége, elmúlik, füstként múlik el.


text:
Gyermek voltam, meg is vénhedtem, de nem láttam, hogy elhagyottá <f>[15†]</f> lett volna az igaz, a magzatja pedig kenyérkéregetővé.


text:
Mert az Úr szereti az ítéletet, és el nem hagyja az ő kegyeseit; megőrzi őket mindörökké, a gonoszok magvát pedig <f>[18†]</f> kiirtja.


text:
Várjad az Urat, őrizd meg az ő útját; és fölmagasztal téged, hogy örököld a földet; és meglátod, a mikor kiirtatnak a gonoszok.


text:
Megvédi őket az Úr és megszabadítja őket; megszabadítja őket a gonoszoktól <f>[26†]</f> és megsegíti őket, mert ő benne bíznak.


text:
De tőrt vetnek, a kik életemre törnek, és a kik bajomra törnek; hitványságokat beszélnek, és csalárdságot koholnak mindennap.


text:
Mert azt gondolom: csak ne örülnének rajtam; mikor lábam ingott, hatalmaskodtak <f>[6†]</f> ellenem!


text:
Mondám: nosza vigyázok útaimra, hogy ne vétkezzem <f>[2†]</f> nyelvemmel; megzabolázom szájamat, a míg előttem van a hitetlen.


text:
Fölhevült bennem az én szívem, gondolatomban tűz gerjede fel, így szólék <i>azért</i> az én nyelvemmel:


text:
Jelentsd meg Uram az én végemet és <f>[3†]</f> napjaim mértékét, mennyi az? Hadd tudjam, hogy milyen múlandó vagyok.


text:
Ímé tenyérnyivé tetted napjaimat, és az én életem te előtted, mint a semmi. Bizony merő <f>[4†]</f> hiábavalóság minden ember, akárhogyan áll is! Szela.


text:
Bizony árnyékként <f>[5†]</f> jár az ember; bizony csak hiába szorgalmatoskodik; rakásra <f>[6†]</f> gyűjt, de nem tudja, ki takarítja be azokat!


text:
Mikor a bűn miatt büntetéssel fenyítesz valakit, elemészted, mint moly, az ő szépségét. Bizony merő hiábavalóság minden ember. Szela.


text:
Halld meg Uram az én könyörgésemet, figyelmezzél kiáltásomra, könyhullatásomra ne vesztegelj; mert én jövevény vagyok te nálad, zsellér, mint minden én ősöm.


text:
És kivont engem a pusztulás gödréből, a sáros <f>[2†]</f> fertőből, és sziklára állította fel lábamat, megerősítvén lépteimet.


text:
És új éneket adott szájamba, a mi Istenünknek dicséretét; sokan látták és megfélemlettek, és bíztak az Úrban.


text:
Boldog ember az, a ki az Úrba vetette bizodalmát, és nem fordul a kevélyekhez és a hazugságra vetemedettekhez!


text:
Sokat cselekedtél te, Uram Istenem, a te csodáiddal és terveiddel mi érettünk; semmi sem hasonlítható hozzád; hirdetném és elbeszélném, <i>de</i> többek, semhogy elszámlálhatnám.


text:
Véres áldozatot és <f>[3†]</f> ételáldozatot nem kedveltél; füleimet fölnyitottad; égőáldozatot és <f>[4†]</f> bűnért való áldozatot sem kívántál.


text:
Hogy teljesítsem a te akaratodat; ezt kedvelem, én Istenem, a te törvényed keblem közepette <f>[5†]</f> van.


text:
Vígan hirdetem az igazságosságot a nagy gyülekezetben; ímé, nem tartom vissza ajkamat, te tudod, óh Uram!


text:
Igazságosságodat nem rejtem el szívemben, elmondom a te hűségedet és segítségedet; nem titkolom el kegyelmedet és igazságodat a nagy gyülekezetben.


text:
Mert bajok vettek engem körül, a melyeknek számuk sincsen; utolértek bűneim, <f>[6†]</f> a melyeket végig sem nézhetek; számosabbak a fejem hajszálainál, és a szívem <i>is</i> elhagyott engem.


text:
Szégyenüljenek <f>[8†]</f> meg és piruljanak mind, a kik életemre törnek, hogy elragadják azt; riadjanak vissza, gyalázat érje, a kik bajomat kívánják.


text:
Örülnek <f>[10†]</f> és örvendeznek majd mindazok, a kik téged keresnek; azt mondják mindenha: Magasztaltassék fel az Úr, a kik szeretik a te szabadításodat.


text:
Rólam is, noha én szegény <f>[11†]</f> és nyomorult vagyok, az én Uram visel gondot. Te vagy segítségem, szabadítóm, oh Istenem, ne késsél!


text:
Ha látogatni jön <i>be valaki,</i> hiábavalóságot beszél; szíve álnokságot gyűjt össze magának, kimegy az utczára <i>és</i> beszél.


text:
Könyhullatásom volt kenyerem éjjel és nappal, mikor mindennap azt mondták nékem: „Hol van <f>[2†]</f> a te Istened?”


text:
Mikor ezekről emlékezem, megkeseredem lelkemben; mert nagy csoportban vonultam <i>ezelőtt</i> és ujjongó örömmel és hálaadással <f>[3†]</f> vezettem őket, az ünneplő sokaságot, az Isten házáig.


text:
Miért csüggedsz el <f>[4†]</f> lelkem és nyughatatlankodol bennem? Bízzál Istenben, mert még hálát adok én néki az ő orczájának szabadításáért.


text:
Istenem! elcsügged bennem az én lelkem; azért emlékezem reád a Jordán és Hermon földjéről, a Miczár hegyéről.


text:
Örvény örvényt hív elő zuhatagjaid hangjára; minden vízáradásod és hullámod összecsap <f>[5†]</f> fölöttem!


text:
Hadd mondjam Istennek, az <f>[6†]</f> én kőszálamnak: Miért felejtkeztél el rólam? Miért kell gyászban járnom ellenség háborgatása miatt?


text:
Mintha zúzódás volna csontjaimban, mikor gyaláznak engem az én szorongatóim, naponként ezt mondván nékem: Hol van a te Istened?


text:
Miért csüggedsz el lelkem, és miért nyughatatlankodol bennem? Bízzál Istenben, mert még <f>[7†]</f> hálát adok én néki, az én szabadítómnak és Istenemnek.


text:
<pb/>Ítélj meg engem oh Isten! és oltalmazd meg ügyemet az irgalmatlan nemzetség ellen; az álnok és hamis embertől szabadíts meg engem.


text:
Hiszen te vagy oltalmam Istene, miért vetettél hát meg engemet? Miért kell gyászban járnom ellenség háborgatása miatt?


text:
Küldd el világosságodat és igazságodat, azok vezessenek engem; vigyenek el a te szent hegyedre és hajlékaidba.


text:
Hadd menjek be Isten oltárához, vígasságos örömömnek Istenéhez, és hadd dicsérjelek téged cziterával, Isten, én Istenem!


text:
Miért csüggedsz el lelkem, <f>[1†]</f> miért nyughatatlankodol bennem? Bízzál Istenben, mert még hálát adok én néki, az én szabadítómnak és Istenemnek.


text:
Oh Isten! füleinkkel hallottuk, atyáink <f>[2†]</f> beszélték el nékünk a dolgot, a melyet napjaikban, a hajdankor napjaiban cselekedtél.


text:
Nemzeteket űztél te ki saját kezeddel, őket pedig beplántáltad; népeket törtél össze, őket pedig kiterjesztetted.


text:
Mert nem az ő fegyverökkel szereztek földet, és nem az ő karjok segített nékik; hanem a te <f>[3†]</f> jobbod, a te karod és a te orczád világossága, mert kedvelted őket.


text:
Csúfságul vetettél <f>[8†]</f> oda minket szomszédainknak, gúnyra és nevetségre a körültünk levőknek.


text:
Bizony te éretted gyilkoltak <f>[13†]</f> minket mindennapon; tekintettek bennünket, mint vágó-juhokat.


text:
Szebb, szebb vagy az ember fiainál, <f>[2†]</f> kedvesség ömledez ajakidon, azért áldott meg az Isten örökké.


text:
És ékességedben haladj diadallal az igazságért, a szelidségért <i>és</i> jogért, és rettenetesre tanítson meg téged a te jobb kezed.


text:
Szereted az igazságot, gyűlölöd a gonoszságot, azért kent fel Isten, a te Istened öröm <f>[4†]</f> olajával társaid fölé.


text:
Csendesedjetek és ismerjétek el, hogy én vagyok az Isten! Felmagasztaltatom a nemzetek közt, felmagasztaltatom a földön.


text:
Népek fejedelmei gyülekeztek össze, mint Ábrahám Istenének népe, mert Istené a földnek pajzsai; magasságos ő igen!


text:
Szépen emelkedik az egész föld öröme, a Sion hegye, a szélső észak felé, a nagy <f>[3†]</f> királynak városa.


text:
A miként hallottuk, akként láttuk a Seregek Urának városában, a mi Istenünk városában; örökre megerősítette azt az Isten! Szela.


text:
A milyen a neved oh Isten, olyan a te dicséreted a föld határáig; igazsággal teljes <f>[5†]</f> a te jobbod.


text:
De meglátja! A bölcsek <f>[5†]</f> is meghalnak; együtt vész el bolond és ostoba, és gazdagságukat <f>[6†]</f> másoknak hagyják.


text:
Gondolatjok <i>ez:</i> az ő házok örökkévaló, lakóhelyeik nemzedékről-nemzedékre <i>szállnak,</i> nevöket hangoztatják a földön.


text:
Pedig az ember, még ha tisztességben van, sem marad <f>[7†]</f> meg; hasonlít a barmokhoz, a melyeket levágnak.


text:
Mint juhok, a Seolra vettetnek, a halál legelteti őket, és az igazak uralkodnak rajtok reggel; <f>[8†]</f> alakjokat elemészti a Seol, távol az ő lakásuktól.


text:
Az ember, még ha tisztességben van is, de nincs okossága: hasonlít a barmokhoz, <f>[12†]</f> a melyeket levágnak.


text:
<pb/>Asáf zsoltára. <pb/>Az Istenek <f>[1†]</f> Istene, az Úr szól, és hívja a földet a nap keltétől lenyugtáig.


text:
Hallgass én népem, hadd szóljak! Te Izráel, <f>[8†]</f> hadd tegyek bizonyságot rólad; Isten vagyok én, a te <f>[9†]</f> Istened.


text:
És hívj segítségül <f>[14†]</f> engem a nyomorúság idején, én megszabadítlak téged és te dicsőítesz <f>[15†]</f> engem.


text:
A gonosznak pedig ezt mondja Isten: Miért beszélsz te rendeléseimről, és veszed szádra az én szövetségemet?


text:
Ezeket teszed és én hallgassak? Azt gondolod, olyan <f>[17†]</f> vagyok, mint te? Megfeddelek téged, és elédbe sorozom <i>azokat. </i>


text:
A ki hálával áldozik, <f>[19†]</f> az dicsőít engem, és a ki az útra vigyáz, annak mutatom meg Istennek szabadítását.


text:
Könyörülj rajtam én Istenem a te kegyelmességed szerint; irgalmasságodnak sokasága szerint töröld el az én bűneimet!


text:
Egyedül te ellened vétkeztem, és cselekedtem azt, a mi gonosz a te szemeid előtt; hogy igaz légy beszédedben, és tiszta ítéletedben.


text:
Szabadíts meg engemet a <f>[5†]</f> vérontástól, oh Isten, szabadításomnak Istene! hogy harsogja nyelvem a te igazságodat.


text:
Isten előtt <i>kedves</i> áldozatok: a töredelmes <f>[6†]</f> lélek; a töredelmes és bűnbánó szívet oh Isten nem veted te meg!


text:
Akkor kedvesek lesznek előtted az igazságnak áldozatai; az égő és egész áldozat: <f>[7†]</f> akkor a te oltárodon áldoznak néked tulkokkal.


text:
Mikor az Idumeus <f>[1†]</f> Dóeg eljött és hírt vitt Saulnak, és ezt mondá néki: Dávid az Akhimélek házába ment be.


text:
Meg is ront az Isten téged, teljesen eltakarít, kigyomlál téged a te hajlékodból, és kiszaggat téged az élők földéről. Szela.


text:
Ímé az a férfiú, a ki nem Istent fogadta erősségévé, hanem <f>[3†]</f> az ő gazdagságának sokaságában bízott, és ereje az ő gonoszságában volt!


text:
Áldlak téged örökké, hogy <i>így</i> cselekedtél; nevedben remélek, mert jóságos <i>vagy,</i> a te híveid előtt.


text:
Ezt mondta a balgatag az ő szívében: Nincs Isten. Megromlottak és útálatos hamisságot cselekedtek, nincs a ki jót cselekedjék.


text:
Mindnyájan <f>[2†]</f> elhajlottak, és valamennyien megromlottak, nincsen a ki jót cselekedjék, nincsen csak egy is.


text:
Avagy nincs értelem a hamisságnak cselekvőiben, a kik az én népemet megeszik, mintha kenyeret ennének, a kik az Istent segítségül nem hívják?


text:
Ott félnek <i>nagy</i> félelemmel, a hol nincsen félelem; mert az Isten elszéleszti azoknak tetemeit, a kik tábort járnak ellened; megszégyeníted azokat, mert az Isten megveti őket.


text:
Oh, vajha eljönne Sionból Izráelnek a szabadítás! Mikor az Úr visszahozza az ő népének foglyait, örül majd Jákób és vigad Izráel!


text:
Mert idegenek támadtak ellenem, és kegyetlenek keresik lelkemet, a kik nem is gondolnak Istenre. Szela.


text:
Az ellenségnek szaváért <i>és</i> a hitetlenek nyomorgatásáért: mert <f>[1†]</f> hazugságot hárítanak reám, és <i>nagy</i> dühösséggel ellenkeznek velem.


text:
Rontsd meg Uram, <i>és</i> oszlasd meg az ő nyelvöket; mert erőszakot és háborgást látok a városban.


text:
Mert nem ellenség szidalmazott engem, hisz <i>azt</i> elszenvedném; nem gyűlölőm emelte fel magát ellenem, hiszen elrejtettem volna magamat az elől:


text:
Meghallja <f>[5†]</f> Isten és megfelel nékik, (mivelhogy ő eleitől fogva trónol, Szela), a kik nem akarnak megváltozni és nem félik az Istent.


text:
A vajnál simább az ő szája, pedig szívében háborúság van; lágyabbak beszédei az olajnál, pedig éles szablyák azok.


text:
Vessed az Úrra a te terhedet, ő gondot visel rólad, és nem engedi, hogy valamikor ingadozzék az igaz.


text:
Te, Isten, a veszedelem vermébe taszítod őket; a vérszopó és álnok emberek életüknek <f>[6†]</f> felét sem élik meg; én pedig te benned bízom.


text:
<pb/>Az éneklőmesternek a Jónathelem rehokimra; Dávidnak miktámja; mikor megragadták őt a <f>[1†]</f> filiszteusok Gáthban.


text:
Ellenségeim minden napon tátognak reám: bizony sokan <f>[2†]</f> hadakoznak ellenem, oh magasságos <i>Isten!</i>


text:
Mert <f>[5†]</f> megszabadítottad lelkemet a haláltól, bizony az én lábaimat az eleséstől; hogy járjak Isten előtt az életnek világosságában.


text:
<pb/>Az éneklőmesternek az altashétre; Dávid miktámja; mikor Saul <f>[1†]</f> elől a barlangba menekült.


text:
Könyörülj rajtam, oh Isten könyörülj rajtam, mert benned bízik az én lelkem; és <f>[2†]</f> szárnyaid árnyékába menekülök, a míg elvonulnak a veszedelmek.


text:
Elküld a mennyből és megtart engem: meggyalázza az engem elnyelőt. Szela. Elküldi Isten az ő kegyelmét és <f>[4†]</f> hűségét.


text:
Az én lelkem oroszlánok között van, tűzokádók között fekszem; emberek között, a kiknek foguk dárda és nyilak, nyelvök <f>[5†]</f> pedig éles szablya.


text:
Magasztaltassál fel <f>[6†]</f> az egek felett, oh Isten! Mind az egész földön legyen a te dicsőséged!


text:
Hálót <f>[7†]</f> készítettek lábaimnak, lelkem meggörnyedett; vermet ástak én előttem, de ők estek abba. Szela.


text:
Avagy valóban a néma igazságot szólaltatjátok-é meg? Avagy igazán ítéltek-é ti embernek <f>[1†]</f> fiai?


text:
Isten, rontsd meg az ő fogaikat az ő szájokban; az oroszlánoknak <f>[2†]</f> zápfogait törd össze, Uram!


text:
Olvadjanak el, <f>[3†]</f> folyjanak széllyel, mint a víz; ha felteszi nyilait, legyenek tompultak azok.


text:
Legyenek mint a csiga, a mely szétfolyván, elmúlik; mint az aszszonynak idétlen szülötte, a mely nem látta a napot.


text:
És azt mondja az ember: <f>[5†]</f> Bizonyára van jutalma az igaznak; bizony van ítélő Isten e földön!


text:
<pb/>Az éneklőmesternek az altashétre. Dávid miktámja; midőn <i>embereket </i>külde Saul, és őrizék az ő házát, hogy megöljék őt.


text:
Szabadíts meg engemet az én ellenségeimtől, <f>[1†]</f> Istenem; a reám támadóktól ments meg engemet!


text:
Mert ímé lelkem után leselkednek, egybegyűltek ellenem az erősek; a nélkül, hogy hibás <f>[2†]</f> vagy vétkes volnék, Uram!


text:
Bűnöm nélkül <f>[3†]</f> egybegyűlnek és készülnek <i>ellenem</i>: serkenj fel előmbe és lásd meg <i>ezeket!</i>


text:
Te, oh Uram, Seregek Istene, Izráel Istene, serkenj fel! Büntesd meg mind e pogányokat, ne könyörülj senkin, a <f>[4†]</f> ki hamisságot cselekszik. Szela.


text:
Ímé, szájokkal csácsognak, ajkaikon szablyák vannak: <f>[5†]</f> hisz, <i>úgy mond</i>, kicsoda hallja meg?


text:
Előmbe jön az én kegyelmes Istenem; látnom engedi Isten az én ellenségeim <f>[7†]</f> <i>romlását. </i>


text:
Ne öld meg őket, hogy népem meg ne felejtkezzék; bujdosókká tedd őket a <f>[8†]</f> te hatalmaddal, és alázd meg őket Uram, mi paizsunk!


text:
Szájuknak vétke az ő ajkaiknak beszéde, fogattassanak meg kevélységükben; mert csak átkot <f>[9†]</f> és hazugságot szólnak.


text:
Veszítsd el őket <f>[10†]</f> búsulásodban, veszítsd el őket, hogy ne legyenek; és tudják meg, hogy Isten uralkodik a Jákób fölött, mind a földnek határáig. Szela.


text:
Én pedig éneklem a te hatalmadat, és <f>[11†]</f> reggelenkint zengem a te kegyelmességedet; mert váram voltál és menedékem az én nyomorúságom napján.


text:
Mikor harczolt a mesopotámiai szirusokkal és a czóbai <f>[1†]</f> szirusokkal; és visszafordult Joáb és megverte az Edomitákat a Sóvölgyben, tizenkétezeret.


text:
Az ő szent helyén mondotta <f>[5†]</f> Isten: Örvendezek, kiosztom Sikemet és kimérem a Szukkót völgyét:


text:
Enyim Gileád és enyim Manasse, Efraim az én fejemnek oltalma: Júda az én <f>[6†]</f> törvény-rendelőm.


text:
Nem te-é, <f>[9†]</f> oh Isten, a ki megvetettél minket, s nem vonultál ki, oh Isten, a mi seregeinkkel?


text:
E föld széléről kiáltok te hozzád; mert szívem elepedt: Vígy el engem <i>innen</i> a sziklára, a hova én nem jutok.


text:
Hadd lakozzam a te sátorodban mindörökké; hadd meneküljek <f>[3†]</f> a te szárnyaid árnyéka alá! Szela.


text:
Mert te, oh Isten, meghallgattad az én fogadásaimat; a te neved tisztelőinek örökségét <f>[4†]</f> megadtad nékem.


text:
Így éneklem <f>[7†]</f> majd a te nevedet szüntelen, hogy beteljesítsem az én fogadásaimat minden napon.


text:
Meddig támadtok még egy ember ellen; <i>meddig</i> törtök ellene valamennyien, mint meghanyatlott fal és dűlő kerítés ellen?


text:
Csak arról tanácskoznak, mimódon vessék őt le méltóságából; szeretik a hazugságot; szájukkal áldanak, szívükben átkoznak. Szela.


text:
Istennél van szabadulásom és dicsőségem; <f>[5†]</f> az én erős kősziklám, az én menedékem Istenben van.


text:
Bizony hiábavalók <f>[6†]</f> a közembernek fiai és hazugok a főembernek fiai; ha mérőserpenyőbe vettetnek, mind alábbvalók a semminél.


text:
Ne bízzatok zsarolt javakban, és rablott jószággal ne kevélykedjetek; a vagyonban, ha nő, ne bizakodjatok;


text:
Isten! én Istenem vagy te, jó reggel kereslek téged; téged szomjúhoz lelkem, <f>[2†]</f> téged sóvárog testem a kiaszott, elepedt földön, a melynek nincs vize;


text:
A király pedig <f>[8†]</f> örvendezni fog Istenben; dicséri őt mindaz, a ki ő reá esküszik; mert bedugatik a hazugok szája.


text:
Hallgasd meg, Isten, az én szómat, mikor panaszkodom; az ellenségtől való félelemtől mentsd meg éltemet.


text:
Hogy lövöldözzék <f>[2†]</f> titkon az ártatlant; nagy hirtelenséggel lövöldözik azt, és nem félnek.


text:
Örvendeni fog az <f>[4†]</f> igaz Istenben, és hozzá menekül; és dicsekedni fognak minden egyenesszívűek.


text:
Tied a hódolat, a dicséret, oh Isten, a <f>[1†]</f> Sionon; és néked teljesítik <i>ott</i> a fogadást.


text:
Boldog az, a kit te kiválasztasz és magadhoz fogadsz, hogy lakozzék <f>[2†]</f> a te tornáczaidban; hadd teljesedjünk meg a te házadnak javaival, a te templomodnak szentségével!


text:
Csodálatos dolgokat szólasz nékünk a te igazságodban, idvességünknek Istene; e föld minden szélének és a messze tengernek bizodalma;


text:
Meglátogatod a földet és elárasztod; <f>[4†]</f> nagyon meggazdagítod azt. Istennek folyója tele van vizekkel; gabonát szerzesz nékik, mert úgy rendelted azt.


text:
Mondjátok Istennek: Mily csudálatosak a te műveid: a te hatalmad nagy volta miatt hízelegnek <f>[1†]</f> néked ellenségeid.


text:
A ki uralkodik az ő hatalmával örökké, szemmel tartja a pogányokat, hogy az engedetlenek fel ne fuvalkodjanak magukban. Szela.


text:
Hízlalt <f>[6†]</f> juhokat áldozom néked égőáldozatul, kosok jóillatú áldozatával; ökröket bakokkal együtt áldozom néked. Szela.


text:
Jőjjetek el és halljátok meg, hadd beszélem el minden istenfélőnek: miket cselekedett az én lelkemmel!


text:
Áldott az Isten, <f>[10†]</f> a ki nem vetette meg könyörgésemet, és kegyelmét <i>nem vonta meg</i> tőlem.


text:
Az Isten könyörüljön rajtunk és áldjon meg minket; világosítsa meg az <f>[1†]</f> ő orczáját rajtunk. Szela.


text:
Örvendnek és vígadnak a nemzetek, mert igazsággal ítéled a népeket, és <f>[3†]</f> a nemzeteket e földön te igazgatod. Szela.


text:
A mint a füst elszéled, úgy széleszted el őket; a mint elolvad <f>[2†]</f> a viasz a tűz előtt, úgy vesznek el a gonoszok Isten elől;


text:
Énekeljetek Istennek, zengedezzetek az ő nevének; csináljatok útat annak, a ki jön a pusztákon át, a kinek Jah a neve, és örüljetek előtte.


text:
Isten hozza vissza a <f>[5†]</f> száműzötteket, kihozza boldogságra a foglyokat; csak az engedetlenek lakoznak sivatag helyen.


text:
A föld reng <f>[7†]</f> vala, az egek is csepegnek vala Isten előtt, ez a Sinai hegy is az Isten előtt, az Izráel Istene előtt.


text:
Ha cserények között hevertek is: <i>olyanok lesztek, mint</i> a galambnak szárnyai, a melyeket ezüst borít, vagy <i>mint</i> vitorla-tollai, a melyek színarany fényűek.


text:
Mikor a Mindenható szétszórta benne a királyokat, <i>mintha</i> hó esett <i>volna</i> a <f>[9†]</f> Salmonon.


text:
Mit kevélykedtek ti sok halmú hegyek? Ezt a hegyet választotta <f>[10†]</f> Isten lakóhelyéül; bizony <i>ezen</i> lakozik az Úr mindörökké!


text:
Az Isten szekere húszezer, ezer meg ezer; az Úr közöttük van, mint a Sinai <i>hegyen</i> <f>[11†]</f> az ő szent <i>hajléká</i>ban.


text:
Felmentél <f>[12†]</f> a magasságba, foglyokat vezettél, adományokat fogadtál emberekben: még a pártütők is <i>ide jönnek</i> lakni, oh Uram Isten!


text:
Csak Isten ronthatja meg az ő ellenségeinek <f>[13†]</f> fejét, a bűneiben járónak üstökös koponyáját.


text:
Ott a kis Benjámin, <f>[16†]</f> a ki uralkodik rajtok, a Júda fejedelmei és az ő gyülekezetök; a Zebulon fejedelmei <i>és</i> a Nafthali fejedelmei.


text:
Fenyítsd meg a nádasnak vadját, a bikák csordáját a népek tulkaival egybe, a kik ezüst-rudakkal terpeszkednek; szórd szét a népeket, a kik a háborúban gyönyörködnek.


text:
Rettenetes vagy, oh Isten, a te szent hajlékodból; az Izráelnek Istene ád erőt és <f>[21†]</f> hatalmat a népnek. Áldott legyen az Isten!


text:
Mély sárba estem be, hol meg nem állhatok; feneketlen örvénybe jutottam, és az áradat <f>[2†]</f> elborít engem.


text:
Többen vannak fejem hajszálainál, a kik ok nélkül gyűlölnek engem; hatalmasok a vesztemre törők, a kik ellenségeim alap nélkül; a mit nem ragadtam el, azt kell megfizetnem!


text:
Ne szégyenüljenek <f>[4†]</f> meg miattam, a kik te benned remélnek, Uram, Seregeknek Ura! Ne pironkodjanak miattam, a kik téged keresnek, oh Izráelnek Istene!


text:
Mivel a te házadhoz való féltő szeretet <f>[6†]</f> emészt engem, a te gyalázóidnak gyalázásai <f>[7†]</f> hullanak reám.


text:
Én pedig néked könyörgök, oh Uram; jókedvednek idején, <f>[8†]</f> oh Isten, a te kegyelmed sokaságához képest hallgass meg engem a te megszabadító hűségeddel.


text:
Ments ki engem az <f>[9†]</f> iszapból, hogy el ne sülyedjek; hadd szabaduljak meg gyűlölőimtől és a feneketlen vizekből;


text:
Hogy el ne borítson a vizek árja, és el ne nyeljen az örvény, és a veremnek szája be ne záruljon felettem!


text:
Hallgass meg engem, Uram, mert jó a te kegyelmességed! A te irgalmasságodnak sokasága szerint tekints én reám;


text:
És ne rejtsd el orczádat a te szolgádtól; <f>[10†]</f> mert szorongattatom nagyon: siess, hallgass meg engem!


text:
Légy közel az én lelkemhez és váltsd meg <f>[11†]</f> azt; az én ellenségeimért szabadíts meg engem.


text:
Te tudod az én <f>[12†]</f> gyalázatomat, szégyenemet <f>[13†]</f> és pirulásomat; jól ismered minden szorongatómat.


text:
A gyalázat megtörte szívemet és beteggé lettem; várok vala részvétre, de hiába; vigasztalókra, de nem találék.


text:
Látják <i>ezt</i> majd a szenvedők és örülnek; <f>[20†]</f> ti Istent keresők, elevenedjék a ti szívetek!


text:
Mert megtartja Isten <f>[22†]</f> a Siont, és megépíti Júdának városait; és ott lakoznak majd és bírni fogják azt.


text:
Szégyenüljenek <f>[2†]</f> meg és piruljanak, a kik életemre törnek; riadjanak vissza és gyalázat érje őket, a kik bajomat kivánják.


text:
Örülnek <f>[4†]</f> és örvendeznek majd benned mindazok, a kik keresnek tégedet, és ezt mondják majd szüntelen, a kik szeretik a te szabadításodat: Magasztaltassék fel az Isten!


text:
Én <f>[5†]</f> pedig szegény és nyomorult vagyok: siess hozzám, oh Isten; segedelmem és szabadítóm vagy te Uram: ne késsél!


text:
A te igazságod <f>[2†]</f> szerint ments meg és szabadíts meg engem; hajtsd hozzám füledet és tarts meg engem.


text:
Légy <f>[3†]</f> sziklaváram, a hova menekülhessek szüntelen; rendelkezzél megtartásom felől, mert kőszálam és erősségem vagy te.


text:
Reád támaszkodom születésem óta; anyámnak méhéből te vontál ki engem; rólad szól az én dicséretem szüntelen.


text:
Szégyenüljenek meg és enyészszenek el életemnek ellenségei; borítsa szégyen és gyalázat azokat, a kik vesztemre törnek!


text:
Vénségemig és megőszülésemig se hagyj el engem, oh Isten, hogy hirdessem <f>[9†]</f> a te karodat e nemzetségnek, és minden következendőnek a te nagy tetteidet.


text:
Hisz a te igazságod, oh Isten, felhat az égig, mert nagyságos dolgokat cselekedtél; kicsoda hasonló te hozzád, oh Isten?!


text:
A ki sok bajt és <f>[10†]</f> nyomorúságot éreztettél velünk, <i>de</i> ismét megelevenítesz, és a föld mélységéből ismét felhozol minket.


text:
Én is tisztellek téged lanttal a te hűségedért, én Istenem! Éneklek néked hárfával, oh Izráelnek szentje!


text:
Nyelvem is minden napon hirdeti a te igazságodat, mert megszégyenültek és gyalázattal illettettek, a kik vesztemre törnek.


text:
<pb/>Salamoné. <pb/>Isten, a te ítéletidet add a királynak, és a te igazságodat <f>[1†]</f> a király fiának.


text:
Legyen birája a nép szegényeinek, segítsen a szűkölködőnek <f>[4†]</f> fiain, és törje össze az erőszakoskodót.


text:
És uralkodjék egyik tengertől a másik tengerig, és a <i>nagy</i> <f>[5†]</f> folyamtól a föld határáig.


text:
Tarsis és a szigetek királyai hozzanak ajándékot; Seba és <f>[6†]</f> Szeba királyai adománynyal járuljanak elé.


text:
Bő gabona legyen az országban a hegyek tetején is; rengjen gyümölcse, mint a Libanon, s viruljon a városok népe, <f>[7†]</f> mint a földnek füve.


text:
Tartson neve mindörökké; viruljon neve, míg a nap lesz; vele áldják magokat mind a nemzetek, és magasztalják őt.


text:
Ha elfogyatkozik is testem és szívem: szívemnek kősziklája és az én örökségem te vagy, oh Isten, mindörökké!


text:
De én? Isten közelsége oly <f>[10†]</f> igen jó nékem. Az Úr Istenben vetem reménységemet, hogy hirdessem minden te cselekedetedet.


text:
<pb/>Aszáf tanítása. <pb/>Miért vetettél el, oh Isten, teljesen? Miért füstölög haragod a te legelődnek <f>[1†]</f> juhai ellen?


text:
Emlékezzél meg a te gyülekezetedről, a melyet régen <f>[2†]</f> szerzettél és a melyet megváltottál: a te örökségednek részéről, a Sion hegyéről, a melyen lakozol!


text:
Ezt mondották szívökben: Dúljuk fel őket mindenestől! Felgyújtották Istennek minden hajlékát az országban.


text:
Jeleinket nem látjuk, próféta nincs többé, és nincs közöttünk, a ki <f>[5†]</f> tudná: meddig tart <i>ez?</i>


text:
Te hasítottad ketté <f>[7†]</f> a tengert erőddel; te törted össze a <f>[8†]</f> czethalak fejeit a vizekben.


text:
Ne adjad a fenevadnak a te gerliczédnek lelkét; szegényeidnek gyülekezetéről ne feledkezzél meg végképen!


text:
Kelj fel, oh Isten, és védd a te ügyedet; emlékezzél meg a te gyaláztatásodról, a melylyel naponként illet téged a bolond!


text:
Ne felejtkezzél el <f>[11†]</f> ellenségeidnek szaváról, és az ellened támadók háborgatásáról, a mely szüntelen nevekedik!


text:
Mert pohár van az Úr kezében, bortól pezseg, nedvvel tele; <f>[4†]</f> ha tölt belőle, még seprejét is iszsza és szopja a föld minden gonosztevője.


text:
Tegyetek fogadást és adjátok meg azokat <f>[6†]</f> az Úrnak, a ti Isteneteknek; mindnyájan, a kik ő körülte laknak, hozzanak ajándékot a Rettenetesnek.


text:
Szavamat Istenhez <i>emelem</i> és kiáltok; <f>[1†]</f> szavamat Istenhez <i>emelem</i>, hogy figyelmezzen reám.


text:
Nyomorúságom <f>[2†]</f> idején az Urat keresem; kezem feltartom éjjel szünetlenül; lelkem nem akar vigasztalást bevenni.


text:
Láttak téged a vizek, oh <f>[5†]</f> Isten, láttak téged a vizek és megfélemlének; a mélységek is megrázkódának.


text:
Mennydörgésed zúgott a forgószélben; villámlásaid <f>[6†]</f> megvilágosították a mindenséget; megrázkódott és megindult a föld.


text:
<pb/>Aszáf tanítása. <pb/>Figyelj én népem az én tanításomra; hajtsátok füleiteket számnak beszédeire.


text:
Nem titkoljuk el <f>[3†]</f> azokat az ő fiaiktól; a jövő nemzedéknek is elbeszéljük az Úr dicséretét, hatalmát és csodáit, a melyeket cselekedett.


text:
Mert bizonyságot állított Jákóbban, és törvényt rendelt Izráelben; a melyek felől megparancsolta atyáinknak, <f>[4†]</f> hogy megtanítsák azokra fiaikat;


text:
Hogy megtudja <i>azokat</i> a jövő nemzedék, a fiak, a kik születnek; és felkeljenek és hirdessék <i>azokat</i> fiaiknak;


text:
Hogy Istenbe <f>[5†]</f> vessék reménységüket és el ne felejtkezzenek Isten dolgairól, hanem az ő parancsolatait megtartsák.


text:
Hogy ne legyenek olyanok, mint apáik: szilaj <f>[6†]</f> és makacs nemzedék, olyan nemzedék, a melynek szíve nem volt szilárd, és lelke sem volt hű Isten iránt.


text:
Ímé, megcsapta a kősziklát <f>[11†]</f> és víz ömlött és patakok özönlöttek; de vajjon tud-é kenyeret is adni? avagy készíthet-é húst az ő népének?


text:
Meghallotta az Úr és megharagudott ezért, és tűz gyulladt fel Jákób ellen, és harag gerjedt fel Izráel ellen;


text:
Mikor az Isten haragja felgerjede ellenök, és főbbjeik közül <i>sokakat</i> megöle, és Izráelnek ifjait levágá;


text:
Ő azonban irgalmas és bűnbocsátó, nem semmisít meg, sőt sokszor elfordítja haragját, és nem önti ki teljes búsulását.


text:
Azért eszébe vevé, hogy test <f>[13†]</f> ők, <i>és olyanok, mint</i> az ellebbenő szél, a mely nem tér vissza.


text:
És kiűzé előlük a pogányokat, és elosztá nékik az örökséget sorsvetéssel; és <f>[16†]</f> letelepíté azok sátoraiban az Izráel törzseit.


text:
Elfordulának ugyanis és hűtlenek levének, <f>[17†]</f> mint apáik; visszafelé fordulának, mint a csalfa kézív.


text:
És megépíté szent helyét, <f>[22†]</f> mint egy magas <i>vár</i>at; mint a földet, a melyet örök időre fundált.


text:
A szoptatós <f>[24†]</f> juhok mellől hozá el őt, hogy legeltesse Jákóbot, az ő népét, és Izráelt, az ő örökségét.


text:
<pb/>Aszáf zsoltára. <pb/>Oh Isten, pogányok <f>[1†]</f> jöttek be örökségedbe, megfertőztették szent templomodat, Jeruzsálemet kőhalommá tették.


text:
Ontsd ki haragodat <f>[3†]</f> a pogányokra, a kik nem ismernek téged, és az országokra, a melyek nem hívják segítségül a te nevedet;


text:
Ne emlékezzél meg rovásunkra elődeink <f>[5†]</f> vétkéről; siess elénk irgalmasságoddal, mert megnyomorodunk nagyon.


text:
Segíts meg bennünket, szabadító Istenünk, a te nevednek <f>[6†]</f> dicsőségéért; ments meg minket és bocsásd meg vétkeinket a te nevedért.


text:
Minek mondanák a pogányok: Hol az ő Istenök? Legyen nyilvánvaló a pogányokon szemeink láttára a te szolgáid kiontott véréért való bosszúállásod.


text:
És fizess meg szomszédaink keblébe <f>[7†]</f> hétszeresen a gyalázatért, a melylyel illettek téged, oh Uram!


text:
Mi pedig, <f>[8†]</f> a te néped és a te legelőd nyája, hálát adunk néked mindörökké, s nemzedékről-nemzedékre hirdetjük a te dicséretedet!


text:
Oh Izráelnek pásztora, hallgass meg, a ki vezérled Józsefet, mint juhnyájat; <f>[1†]</f> a ki Kérubokon ülsz, <f>[2†]</f> jelenj meg fényeddel!


text:
Efraim, Benjámin és Manasse előtt támaszd fel a te hatalmadat, és jőjj el, hogy szabadíts meg minket!


text:
Oh Seregek Istene! kérlek, térj vissza, tekints alá az egekből és lásd és tekintsd meg <f>[8†]</f> e szőlőtőt!


text:
Bizonyságul <f>[3†]</f> tette ő a József nemzetségében, a mikor kijött Égyiptom földe ellen. Nyelvet hallék <i>ott,</i> a mit nem tudtam.


text:
A nyomorúságban <f>[5†]</f> segítségül hívtál és én megszabadítottalak téged; meghallgattalak téged a mennydörgésnek rejtekében; megpróbáltalak téged a <f>[6†]</f> versengések vizénél. Szela.


text:
Hallgass én népem, hadd tegyek bizonyságot ellened! Oh Izráel, ha <f>[7†]</f> te meghallgatnál engem!


text:
Én, az Úr <f>[8†]</f> vagyok a te Istened, a ki kihoztalak téged Égyiptom földéről: nyisd szét a te szájad és betöltöm azt.


text:
Ezt mondják: Jertek, veszessük el őket, <f>[3†]</f> hogy ne legyenek nemzet, hogy ne emlegessék többé Izráel nevét!


text:
Úgy bánj velök, <f>[5†]</f> mint Midjánnal, mint Siserával, mint <f>[6†]</f> Jábinnal a Kison patakjánál!


text:
Tedd őket, fejedelmöket olyanokká, mint <f>[8†]</f> Orebet s mint Zeébet, Zebahot és Szalmunát, minden felkentjökkel,


text:
Én Istenem! Tedd őket olyanokká, a milyen a porfelhő, <i>és </i>a milyen a polyva a szél <f>[9†]</f> előtt;


text:
Hogy megtudják, hogy te, a kinek neve <f>[11†]</f> Jehova, egymagad vagy felséges <i>Isten</i> az egész földön.


text:
Kivánkozik, <f>[2†]</f> sőt emésztődik lelkem az Úrnak tornáczai után; szívem és testem ujjongnak az élő Isten felé.


text:
A veréb is talál házat, és a fecske is fészket magának, a hová fiait helyezhesse, — a te oltáraidnál, oh Seregeknek Ura, én Királyom és én Istenem!


text:
Mert jobb egy nap a te tornáczaidban, hogysem ezer <i>másutt;</i> inkább akarnék az én Istenem házának <f>[7†]</f> küszöbén ülni, hogysem lakni a gonosznak sátorában!


text:
Mert nap és paizs az Úr Isten; kegyelmet és dicsőséget ád az Úr, nem vonja meg a jót <f>[8†]</f> azoktól, a kik ártatlanul élnek.


text:
Jóakarattal voltál Uram a te földedhez. Visszahoztad a Jákób <i>nemzetségéből </i> <f>[2†]</f> való foglyokat.


text:
Hadd halljam meg: mit szól az Úr Isten! Kétségnélkül békességet szól az ő népének és kegyeltjeinek, hogy vissza ne térjenek a bolondságra.


text:
<pb/>Dávid <f>[1†]</f> imádsága. <pb/>Hajtsd hozzám Uram füledet, hallgass meg engem, mert nyomorult és szegény vagyok én!


text:
Tartsd meg életemet, mert kegyes vagyok én; mentsd meg én Istenem a te szolgádat, a ki bízik benned.


text:
Mert te Uram jó vagy és kegyelmes, és <f>[3†]</f> nagy irgalmasságú mindazokhoz, a kik hozzád kiáltanak.


text:
Nincsen Uram hozzád hasonló az istenek között, és <f>[5†]</f> nincsenek hasonlók <f>[6†]</f> a te munkáidhoz!


text:
Eljőnek a népek mind, a melyeket alkottál, és <f>[7†]</f> leborulnak előtted Uram, és dicsőítik a te nevedet.


text:
Mutasd meg <f>[8†]</f> nékem a te útadat, hogy járhassak a te igazságodban, <i>és</i> teljes szívvel féljem nevedet.


text:
Isten! Kevélyek támadtak fel ellenem, és <f>[10†]</f> kegyetlenek serege keresi lelkemet, <i>a kik</i> meg sem gondolnak téged.


text:
De te Uram, könyörülő és irgalmas <f>[11†]</f> Isten vagy, késedelmes a haragra, nagy kegyelmű és igazságú!


text:
Tekints reám és könyörülj rajtam! Add a te erődet a te szolgádnak, és szabadítsd meg a te <f>[12†]</f> szolgálóleányodnak fiát!


text:
Adj jelt nékem javamra, hogy lássák az én gyűlölőim és szégyenüljenek meg, a mikor te Uram megsegítesz és megvigasztalsz engem.


text:
<pb/>Ének. A Kóráh <f>[1†]</f> fiainak zsoltára. <pb/>A szent hegyeken vetette meg az <f>[2†]</f> ő fundamentomát.


text:
Előszámlálom Égyiptomot <f>[5†]</f> és Bábelt, mint ismerőimet. Ímé Filisztea és Tyrus Kússal együtt: ez ott született.


text:
<pb/>Ének. A Kóráh fiainak zsoltára. Az éneklőmesternek a Mahalath-lehannóthra. Az Ezrahita <f>[1†]</f> Hémán tanítása.


text:
A holtak közt van az én helyem, mint a megölteknek, a kik koporsóban feküsznek, a kikről többé nem emlékezel, mert elszakasztattak a te kezedtől.


text:
Elszakasztottad ismerőseimet tőlem, útálattá tettél előttök engem; berekesztettem és ki nem jöhetek.


text:
Szemem <f>[5†]</f> megsenyvedett a nyomorúság miatt; kiáltalak téged Uram minden napon, hozzád <f>[6†]</f> terjengetem kezeimet.


text:
Általmentek rajtam a te búsulásaid; <f>[9†]</f> a te szorongatásaid <f>[10†]</f> elemésztettek engem.


text:
Az Úrnak kegyelmességét hadd énekeljem örökké! Nemzetségről nemzetségre hirdetem a te hűséges voltodat az én számmal!


text:
Mert azt mondom: Örökké megáll a te kegyelmességed, és megerősíted a te hűséges voltodat az egekben, <i>mondván:</i>


text:
Mindörökké megerősítem a te magodat, és nemzetségről nemzetségre megépítem a te királyi székedet. Szela.


text:
És az egek <f>[3†]</f> dicsérik a te csodadolgodat Uram; a te hűséges voltodat is a szentek gyülekezetében.


text:
Mert a felhőkben <f>[4†]</f> kicsoda hasonlatos az Úrhoz, <i>s ki</i> olyan, mint az Úr, az istenek fiai között?


text:
Igen rettenetes Isten <i>ő</i> a szentek gyűlésében, és félelmetes mindazokra, a <f>[5†]</f> kik körülte vannak.


text:
Uram, Seregeknek Istene! Kicsoda olyan erős, mint te vagy Uram? És a te hűséges voltod <f>[6†]</f> körülvesz téged.


text:
Te uralkodol <f>[7†]</f> a tengernek kevélységén; mikor az ő habjai felemelkednek, te csendesíted le azokat.


text:
Igazság és jogosság <f>[10†]</f> a te királyi székednek alapja; kegyelem és hűség jár a te orczád előtt.


text:
Boldog nép az, a mely megérti a kürt szavát; a <f>[11†]</f> te orczádnak világosságánál jár ez, oh Uram!


text:
Mert az ő erejöknek ékessége te vagy; a te jóakaratoddal emeled fel a <f>[13†]</f> mi szarvunkat is.


text:
Akkor látásban szóltál a te kegyeltednek, és mondád: Segítséget adtam <f>[15†]</f> a vitéznek, felmagasztaltam a népből <f>[16†]</f> választottat;


text:
És vele lesz az én hűségem <f>[19†]</f> és kegyelmem, és az én nevemmel magasztaltatik fel <f>[20†]</f> az ő szarva.


text:
Én meg <f>[23†]</f> elsőszülöttemmé teszem őt <i>és</i> felebbvalóvá a föld <f>[24†]</f> királyainál.


text:
Örökké megtartom néki az én kegyelmemet, és az én <f>[25†]</f> szövetségem bizonyos <i>marad</i> ő vele.


text:
De te <i>mégis</i> <f>[30†]</f> elvetetted és megútáltad <i>őt,</i> és megharagudtál a te felkentedre.


text:
Felbontottad a te szolgáddal <i>kötött</i> szövetséget, földre <f>[31†]</f> tiportad az ő koronáját.


text:
Meddig rejtegeted még magad, oh Uram, szüntelen, <i>és</i> <f>[32†]</f> ég a te haragod, mint a tűz?


text:
Emlékezzél meg rólam: mily <i>rövid</i> az <f>[33†]</f> élet! Mily semmire teremtetted te mind az embernek fiait!


text:
Kicsoda oly erős, hogy éljen és ne lásson <f>[34†]</f> halált <i>s</i> megszabadítsa magát a Seolnak kezéből? Szela.


text:
Emlékezzél meg Uram a te szolgáidnak gyalázatjokról! hogy sok népnek <i>gyalázatját</i> hordozom keblemben,


text:
<pb/>Mózesnek, az Isten <f>[1†]</f> emberének imádsága. <pb/>Uram, te voltál nékünk hajlékunk nemzedékről nemzedékre!


text:
Minekelőtte hegyek <f>[2†]</f> lettek és föld és világ formáltaték, öröktől fogva mindörökké <f>[3†]</f> te vagy Isten.


text:
Mert ezer esztendő annyi előtted, mint a <f>[5†]</f> tegnapi nap, a mely elmúlt, és mint egy őrjárási idő éjjel.


text:
Elragadod őket; <i>olyanokká</i> lesznek, <i>mint az</i> álom; mint a <f>[6†]</f> fű, a mely reggel sarjad;


text:
Bizony elmúlik minden mi napunk a te bosszúállásod miatt; megemésztjük a mi <f>[8†]</f> esztendeinket, mint a beszédet.


text:
A mi esztendeinknek napjai hetven esztendő, vagy ha feljebb, nyolczvan esztendő, és nagyobb részök nyomorúság és fáradság, a mely gyorsan <f>[9†]</f> tovatünik, mintha repülnénk.


text:
Vidámíts meg minket a mi nyomorúságunk napjaihoz képest, az esztendőkhöz képest, a melyekben gonoszt láttunk.


text:
És legyen az Úrnak, a mi Istenünknek jó kedve mi rajtunk, és a mi kezünknek munkáját tedd állandóvá nékünk, és a mi kezünknek munkáját tedd állandóvá!


text:
Tollaival <f>[2†]</f> fedez be téged, és szárnyai alatt lészen oltalmad; paizs és pánczél az ő hűsége.


text:
Mivelhogy ragaszkodik hozzám, megszabadítom őt, felmagasztalom őt, mert <f>[9†]</f> ismeri az én nevemet!


text:
Segítségül hív engem, ezért <f>[10†]</f> meghallgatom őt; vele vagyok háborúságában: megmentem és megdicsőítem őt.


text:
Hogy mikor felsarjaznak a gonoszok, mint a fű, és virágoznak mind a hamisság cselekedők, <f>[5†]</f> mindörökké elveszszenek ők;


text:
De magasra növeszted az <f>[7†]</f> én szarvamat, mint az egyszarvúét; elárasztatom csillogó <f>[8†]</f> olajjal.


text:
És legeltetem <f>[9†]</f> szememet az én ellenségeimen, és az ellenem támadó gonosztevőkön mulat majd a fülem.


text:
<pb/>Uralkodik <f>[1†]</f> az Úr, méltóságot öltözött fel; felöltözött az Úr: hatalmat övezett magára; megerősítette a földet is, hogy meg ne induljon.


text:
A nagy vizek zúgásainál, a tengernek felséges morajlásánál <f>[4†]</f> felségesebb az Úr a magasságban.


text:
Kicsoda <f>[12†]</f> támad fel én mellettem a gonoszok ellen? Kicsoda áll mellém a hamisság cselekedők ellen?


text:
Mikor azt mondtam: Az én lábam eliszamodott: a <f>[13†]</f> te kegyelmed, Uram, megtámogatott engem.


text:
Mikor megsokasodtak bennem az én aggódásaim: a te <f>[14†]</f> vígasztalásaid megvidámították az én lelkemet.


text:
Van-é köze te hozzád a <f>[15†]</f> hamisság székének, a mely nyomorúságot szerez törvény színe alatt?


text:
És visszafordítja reájok az ő álnokságukat, és az ő gonoszságukkal veszti <f>[16†]</f> el őket; elveszti őket az Úr, a mi Istenünk.


text:
Mert ő a mi Istenünk, mi pedig az ő <f>[6†]</f> legelőjének népei és az ő kezének juhai vagyunk; vajha ma hallanátok az ő szavát.


text:
Ne keményítsétek meg a ti szíveteket, mint Meribáhnál, mint Maszszáh napján a <f>[7†]</f> pusztában:


text:
A hol megkisértettek engem a ti atyáitok; próbára tettek engem, jóllehet látták az én <f>[8†]</f> cselekedetemet.


text:
Negyven <f>[9†]</f> esztendeig bosszankodtam <i>e</i> nemzetségen, és mondám: Tévelygő szívű nép ők, és nem tudják ők az én útamat!


text:
Mondjátok a népek között: Az Úr uralkodik; megerősítette <f>[8†]</f> a földet, hogy meg ne induljon; ő ítéli meg a népeket igazsággal.


text:
Az Úrnak orczája előtt, mert eljön, mert eljön, hogy megítélje <f>[9†]</f> e földet. Megítéli majd a világot <f>[10†]</f> igazsággal, és a népeket az ő hűségével.


text:
Megszégyenülnek mind a faragott képek <f>[5†]</f> szolgái, a kik bálványokkal dicsekednek; meghajolnak előtte mind az <f>[6†]</f> istenek.


text:
A kik szeretitek az Urat, gyűlöljétek <f>[7†]</f> a gonoszt! Megőrzi ő az ő kegyeltjeinek lelkét; a gonoszok kezéből megszabadítja őket.


text:
<pb/>Zsoltár. <pb/>Énekeljetek <f>[1†]</f> az Úrnak új éneket, mert csodadolgokat cselekedett; megsegítette őt az ő <f>[2†]</f> jobbkeze és az ő szentséges karja.


text:
Tudtul adta az Úr az ő <f>[3†]</f> szabadítását; a <f>[4†]</f> népek előtt megjelentette az ő igazságát.


text:
Megemlékezett az ő kegyelméről és Izráel házához való hűségéről; látták a föld határai mind a mi Istenünknek szabadítását.


text:
Az Úr előtt, mert eljön megítélni a földet; <f>[8†]</f> megítéli a világot igazsággal és a népeket méltányossággal.


text:
És tisztesség a királynak, a ki szereti a jogosságot! Te megerősítetted az egyenességet; jogosságot és igazságot szereztél Jákóbban.


text:
Magasztaljátok az Urat, a mi Istenünket, és boruljatok le az ő <f>[4†]</f> lábainak zsámolya elé; szent ő!


text:
Mózes és Áron az ő papjaival, és Sámuel az ő nevét segítségül hívókkal egybe, segítségül hívják vala az Urat, és meghallgatá <f>[5†]</f> őket.


text:
Felhő-oszlopban <f>[6†]</f> szólt vala hozzájok; megőrizték az ő bizonyságtételét és rendeletét, a melyet adott vala nékik.


text:
Uram, mi Istenünk! Te meghallgattad őket, kegyelmes Isten voltál hozzájok; de bosszúálló az ő <f>[7†]</f> hiábavalóságaik miatt.


text:
Magasztaljátok az Urat, a mi Istenünket, és boruljatok le az ő szent hegyén; mert szent az Úr, a mi Istenünk!


text:
Tudjátok meg, hogy az Úr az Isten; ő alkotott minket és nem magunk; az ő népe <f>[2†]</f> és az ő legelőinek juhai vagyunk.


text:
Menjetek be az ő kapuin hálaadással, <f>[3†]</f> tornáczaiba dicséretekkel; adjatok hálákat néki, áldjátok az ő nevét!


text:
<pb/>Dávid <f>[1†]</f> zsoltára. <pb/>Kegyelmet és igazságot énekelek; te néked zengek éneket, Uram!


text:
Gondom van a tökéletes útra: mikor jössz el hozzám? Szívemnek tökéletessége szerint járok én az én házamban.


text:
Nem vetem a szemem hiábavaló dologra; a pártoskodók <f>[2†]</f> cselekedetét gyűlölöm: nincs köze hozzám.


text:
A ki titkon rágalmazza az ő felebarátját, elvesztem azt; a nagyralátót és a kevélyszívűt, <f>[4†]</f> azt el nem szenvedem.


text:
Szemmel tartom a föld hűségeseit, hogy mellettem <f>[5†]</f> lakozzanak; a tökéletesség útjában járó, az szolgál engem.


text:
Nem lakozik az én házamban, <f>[6†]</f> a ki csalárdságot mível; a ki hazugságot szól, nem állhat meg szemeim előtt.


text:
Reggelenként elvesztem e <f>[7†]</f> földnek latrait, hogy kigyomláljak az Úrnak városából minden gonosztevőt.


text:
Ne rejtsd el a te orczádat tőlem; mikor szorongatnak engem, hajtsd hozzám a te füledet; mikor kiáltok, hamar hallgass meg engem!


text:
Mert elenyésznek az én napjaim, mint <f>[2†]</f> a füst, és csontjaim, mint valami tűzhely, üszkösök.


text:
Te kelj fel, könyörülj a Sionon! Mert ideje, hogy könyörülj rajta, mert eljött a <f>[5†]</f> megszabott idő.


text:
Ezt mondám: Én Istenem! Ne vígy el engem az én napjaimnak felén; <f>[10†]</f> a te esztendeid nemzedékek nemzedékéig <i>tartanak. </i>


text:
Azok elvesznek, de <f>[12†]</f> te megmaradsz; mindazok elavulnak, mint a ruha; mint az öltözetet, elváltoztatod azokat, és elváltoznak.


text:
De az Úr kegyelme öröktől fogva való és örökkévaló az őt <f>[13†]</f> félőkön, és az ő igazsága a fiaknak fiain;


text:
Azokon, a kik megtartják <f>[14†]</f> az ő szövetségét és megemlékeznek az ő parancsolatjairól, hogy azokat megcselekedjék.


text:
Áldjátok az Urat ő angyalai, ti hatalmas erejűek, a kik teljesítitek az ő rendeletét, <f>[16†]</f> hallgatván az ő rendeletének szavára.


text:
<pb/>Áldjad én <f>[1†]</f> lelkem az Urat! Uram én Istenem, nagy vagy te igen, ékességet és fenséget öltöztél magadra!


text:
A ki körülvette <f>[2†]</f> magát világossággal, mint egy öltözettel, <f>[3†]</f> és kiterjesztette az egeket, mint egy kárpitot;


text:
A ki vizeken építi fel az ő palotáját, a felhőket rendeli az <f>[4†]</f> ő szekerévé, jár a szeleknek szárnyain;


text:
Vízáradattal, mint egy ruhával borítottad be azt, a hegyek <f>[6†]</f> felett is vizek állottak vala.


text:
A ki megöntözi <f>[9†]</f> a hegyeket az ő palotájából; a te munkáidnak gyümölcséből megelégíttetik a föld.


text:
A ki füvet sarjaszt a barmoknak és növényeket az embereknek hasznára, hogy eledelt vegyenek a földből,


text:
És bort, <f>[10†]</f> a mely megvidámítja a halandónak szívét, fényesebbé <f>[11†]</f> teszi az orczát az olajnál; és kenyeret, a mely megerősíti a halandónak szívét.


text:
Mily számtalanok a te műveid, Uram! Mindazokat bölcsen alkottad meg, és betelt a föld <f>[15†]</f> a te gazdagságoddal.


text:
Ez a nagy és széles tenger! Itt vannak benne a megszámlálhatatlan csúszók; apró állatok nagyokkal együtt.


text:
Amott gályák járnak <f>[16†]</f> <i>s</i> czethal, a melyet azért formáltál, hogy játszadozzék benne.


text:
Elfordítod orczádat, megháborodnak; elveszed a lelköket, <f>[18†]</f> kimulnak és porrá lesznek újra.


text:
Veszszenek el a bűnösök a földről, és a hitetlenek ne legyenek többé! Áldjad én lelkem az Urat; dicsérjétek az Urat!


text:
<pb/>Magasztaljátok az Urat, hívjátok segítségül az ő nevét, hirdessétek a népek között az <f>[1†]</f> ő cselekedeteit!


text:
Emlékezzetek meg az ő csodáiról, a melyeket <f>[4†]</f> cselekedett; jeleiről és az ő szájának ítéleteiről.


text:
Megemlékezik az ő szövetségéről mindörökké; az ő rendeletéről, a melyet megszabott ezer nemzetségiglen;


text:
Nem engedé, hogy valaki nyomorgassa őket, sőt királyokat is megfenyített <f>[10†]</f> miattok, <i>mondván:</i>


text:
Elváltoztatá azoknak szívét, hogy gyűlöljék az ő népét, <i>és </i> <f>[17†]</f> álnokul cselekedjenek az ő szolgáival.


text:
Sötétséget bocsátott <f>[20†]</f> és elsötétítette <i>azt, </i>és azok nem engedetlenkedtek az ő rendeleteinek.


text:
Mert megemlékezett az ő szentséges igéretéről, a <i>melyet tőn</i> <f>[31†]</f> Ábrahámnak, az ő szolgájának.


text:
Azért, hogy <f>[34†]</f> megtartsák az ő rendeleteit, és törvényeit megőrizzék. Dicsérjétek az Urat!


text:
<pb/>Dicsérjétek az Urat. <pb/>Magasztaljátok <f>[1†]</f> az Urat, mert jó; mert örökkévaló az ő kegyelme.


text:
Hogy láthassam választottaidhoz való jóvoltodat, <i>és</i> örvendezhessek néped örömében; hogy dicsekedjem a te örökségeddel!


text:
Atyáink nem értették meg Égyiptomban csodáidat, nem emlegették meg kegyelmed nagyságát, hanem daczoskodtak a tengernél, <f>[4†]</f> a veres tengernél.


text:
És irigységre indulának <f>[13†]</f> Mózes ellen a táborban, az Úr <f>[14†]</f> szentje, Áron ellen.


text:
Gondolta, hogy kipusztítja őket; de Mózes, az ő választottja, elébe állott <f>[20†]</f> a résre, hogy elfordítsa haragját, hogy el ne veszítse <i>őket. </i>


text:
És ártatlan vért ontának: fiaik és leányaik vérét, a kiket Kanaán bálványainak áldoztak, és megfertőzteték a föld öldökléssel.


text:
Számtalanszor <f>[35†]</f> megmentette őket, de ők felháboríták szándékaikkal, és mélyebben <f>[36†]</f> merültek bűneikbe.


text:
És megemlékezett velök kötött szövetségéről, és nagy <f>[37†]</f> kegyelmessége szerint megengesztelődék.


text:
Segíts meg minket, Urunk Istenünk, és <f>[39†]</f> gyűjts össze minket a pogányok közül, hogy dicsőítsük a te szent nevedet, és dicsekedjünk a te dicséreteddel.


text:
És a kiket összegyűjtött a <f>[2†]</f> <i>különböző</i> földekről: napkelet és napnyugot felől, északról és a tenger felől.


text:
A kik setétségben és a halálnak árnyékában ülnek, megkötöztetvén nyomorúsággal és <f>[5†]</f> vassal;


text:
Kibocsátá az ő <f>[10†]</f> szavát és meggyógyítá őket, és kimenté őket az <f>[11†]</f> ő vermeikből.


text:
Adjanak hálát az Úrnak az ő kegyelméért, és <f>[12†]</f> az ember<i>ek</i> fiai iránt való csodadolgaiért,


text:
De felemelé a <f>[21†]</f> nyomorultat az ínségből, és hasonlóvá tette a nemzetségeket a juhnyájhoz.


text:
Látják az igazak <f>[22†]</f> és örvendeznek, és minden gonoszság megtartóztatja <f>[23†]</f> az ő száját.


text:
Kész az én <f>[1†]</f> szívem, oh Isten, hadd énekeljek és zengedezzek; az én dicsőségem is <i>kész. </i>


text:
Az ő szentélyében szólott az Isten: Örvendezek, <f>[5†]</f> hogy eloszthatom Sikhemet, és felmérhetem Sukkothnak völgyét.


text:
Nem te vagy-é, <f>[9†]</f> oh Isten, a ki megvetettél minket, hogy ki ne menj, oh Isten, a mi seregeinkkel?


text:
Mert a gonosznak szája és az álnokságnak szája felnyilt ellenem, hazug nyelvvel beszélnek én <f>[2†]</f> velem.


text:
A miatt, hogy nem gondolt arra, hogy kegyelmet gyakoroljon <f>[9†]</f> és üldözte a szegény és nyomorult embert, és a megkeseredett szívűt, hogy megölje.


text:
Mivelhogy szerette az átkot, azért érte el őt; és mivel nem volt kedve az áldáshoz, azért távozék az el ő tőle.


text:
Úgy öltözte fel az átkot, mint a ruháját, azért ment beléje, mint a víz, és az ő csontjaiba, mint az olaj.


text:
De te, én Uram, Istenem, bánj velem a te nevedért; mivelhogy jó a te kegyelmed, szabadíts meg engem!


text:
Úgy hanyatlom el, mint az árnyék az <f>[10†]</f> ő megnyúlásakor; ide s tova hányattatom, mint a sáska.


text:
Átkozzanak ők, de te áldj meg! Feltámadnak, de <f>[13†]</f> szégyenüljenek meg és örvendezzen a te szolgád.


text:
Mert jobb keze felől áll a szegénynek, <f>[16†]</f> hogy megszabadítsa azoktól, a kik elítélik annak lelkét.


text:
<pb/>Dávidé; zsoltár. <pb/>Monda az Úr az én uramnak: Ülj <f>[1†]</f> az én jobbomon, a míg ellenségeidet zsámolyul vetem a te lábaid alá.


text:
A te néped készséggel siet a te sereggyűjtésed napján, szentséges öltözetekben; hajnalpir méhéből leszen ifjaidnak harmatja.


text:
Ítéletet tart a nemzetek között; telve lesz holttestekkel; <f>[4†]</f> összezúz messze földön minden főt.


text:
<pb/>Dícsérjétek az Urat. <pb/>Dicsérem az Urat teljes szívből: az igazak környezetében és a gyülekezetben.


text:
A bölcseség kezdete az Úrnak félelme; <f>[2†]</f> jó belátása van mindenkinek, a ki ezt gyakorolja; annak dicsérete megmarad mindvégig.


text:
<pb/>Dicsérjétek az Urat. <pb/>Boldog <f>[1†]</f> az ember, a ki féli az Urat, <i>és</i> az ő parancsolataiban igen gyönyörködik.


text:
Osztogat, <f>[2†]</f> adakozik a szegényeknek; igazsága megmarad mindvégig; az ő szarva felemeltetik dicsőséggel.


text:
Látja <i>ezt</i> a gonosz és dühöng; fogait csikorgatja és eleped; a gonoszok kivánsága semmivé lesz.


text:
<pb/>Nem nékünk Uram, nem nékünk, hanem a te nevednek adj dicsőséget, a te kegyelmedért és hívségedért!


text:
Az Úr megemlékezik mi rólunk <i>és</i> megáld <i>minket</i>; megáldja Izráel házát, megáldja Áronnak házát.


text:
Körülvettek engem a halál kötelei, és a pokol szorongattatásai támadtak meg engem; <f>[1†]</f> nyomorúságba és ínségbe jutottam.


text:
Minthogy megszabadítottad lelkemet a haláltól, szemeimet a könyhullatástól <i>és</i> lábamat az eséstől:


text:
Uram! én bizonyára a te szolgád vagyok; szolgád vagyok én, a te szolgáló leányodnak fia, te oldoztad ki az én köteleimet.


text:
Mert nagy az ő kegyelmessége mi hozzánk, és az Úrnak igazsága megmarad örökké. <f>[2†]</f> Dicsérjétek az Urat!


text:
Szükségemben segítségül hívám az Urat, <f>[2†]</f> meghallgatott <i>és</i> tágas térre <i>tett</i> engem az Úr.


text:
Vígasságnak és szabadulásnak szava van az igazak sátoraiban: Az Úrnak jobbkeze hatalmasan cselekedett!


text:
Isten az Úr és ő világosított meg minket. Kötelekkel kössétek az ünnepi áldozatot az oltár szarvához.


text:
És felemelem kezeimet a te parancsolataidra, a melyeket szeretek, és gondolkodom a te rendeléseidről.


text:
A te kezeid teremtettek és <f>[7†]</f> erősítettek meg engem; oktass, hogy megtanuljam parancsolataidat.


text:
Szégyenüljenek meg a kevélyek, a kik csalárdul elnyomtak engem, <i>holott</i> én a te határozataidról gondolkodom.


text:
Elfogyatkozik az én lelkem a te szabadításod <i>kivánása</i> miatt; a te igédben van az én reménységem.


text:
A te beszéded <i>kivánása</i> miatt elfogyatkoznak az én szemeim, mondván: mikor vígasztalsz meg engem?


text:
Ha nem a te törvényed lett volna az én gyönyörűségem, <f>[10†]</f> akkor elvesztem volna az én nyomorúságomban.


text:
Az én ellenségeimnél bölcsebbé teszel engem a te parancsolataiddal, mert mindenkor velem vannak azok.


text:
Szájamnak <f>[13†]</f> önkéntes áldozatai legyenek kedvesek előtted Uram! és taníts meg a te ítéleteidre.


text:
Támogass engem a te beszéded szerint, hogy éljek, és ne engedd, hogy megszégyenüljek reménységemben.


text:
Vezéreld útamat a te igéd szerint, és ne engedd, hogy valami hamisság uralkodjék <f>[16†]</f> rajtam!


text:
Tévelygek, <f>[23†]</f> mint valami elveszett juh: keresd meg a te szolgádat; mert a te parancsolataidat nem felejtettem el!


text:
<pb/>Grádicsok éneke, Dávidtól. Örvendezek, mikor mondják nékem: Menjünk el az Úr <f>[1†]</f> házába!


text:
A hová feljárnak <f>[3†]</f> a nemzetségek, az Úrnak nemzetségei, bizonyságul Izráelnek, az Úr <f>[4†]</f> nevének tiszteletére.


text:
Ímé, mint a szolgák szemei uroknak kezére, mint a szolgalány szemei asszonya kezére: úgy <i>néznek</i> szemeink az Úrra, a mi Istenünkre, mígnem megkönyörül rajtunk!


text:
Lelkünk megszabadult, mint a madár, a madarásznak <f>[3†]</f> tőréből. A tőr elszakadt, mi pedig megszabadultunk.


text:
<pb/>Grádicsok éneke. <pb/>A kik bíznak az Úrban, olyanok, mint a Sion hegye, a mely meg nem <f>[1†]</f> inog, örökké megáll.


text:
Jeruzsálemet hegyek veszik körül, az Úr pedig körülveszi az <f>[2†]</f> ő népét mostantól fogva mindörökké.


text:
Mert nem pihen meg a gonoszság pálczája az igazak részén, hogy rosszra ne nyújtsák ki kezeiket az igazak.


text:
A görbe utakra tévedezőket pedig ragadtassa el az Úr, együtt a <f>[4†]</f> gonosztevőkkel; békesség <f>[5†]</f> legyen Izráelen!


text:
<pb/>Grádicsok éneke. <pb/>Mikor visszahozta az Úr Sionnak foglyait, <f>[1†]</f> olyanok voltunk, mint az álmodók.


text:
Akkor megtelt a szánk nevetéssel, nyelvünk pedig vígadozással. Akkor így szóltak a pogányok: <f>[2†]</f> Hatalmasan cselekedett ezekkel az Úr!


text:
<pb/>Grádicsok éneke Salamontól. Ha az Úr nem építi a házat, hiába dolgoznak azon annak építői. Ha az Úr nem őrzi a várost, hiába vigyáz az őriző.


text:
Hiába néktek korán felkelnetek, későn feküdnötök, fáradsággal szerzett kenyeret <f>[1†]</f> ennetek! Szerelmesének <f>[2†]</f> álmában ád eleget.


text:
Boldog ember, a ki ilyenekkel tölti meg <f>[4†]</f> tegzét; nem szégyenülnek meg, ha ellenséggel szólnak a kapuban.


text:
Megáld téged az Úr <f>[3†]</f> a Sionról, hogy boldognak lássad Jeruzsálemet életednek minden idejében;


text:
<pb/>Grádicsok éneke; Dávidtól. Uram, nem fuvalkodott fel az én szívem, szemeim sem láttak magasra, és nem jártam nagy dolgok után, erőmet haladó csodadolgok után;


text:
Sőt lecsendesítém és elnémítám lelkemet. A milyen az elválasztott gyermek az anyjánál; mint az elválasztott gyermek, olyan bennem az én lelkem.


text:
Ha megtartják fiaid szövetségemet és bizonyságomat, a melyekre megtanítom őket, fiaik is mindörökké székedben ülnek.


text:
<pb/>Grádicsok éneke Dávidtól. Ímé, mily jó és mily gyönyörűséges, a mikor együtt lakoznak az atyafiak!


text:
Mint a drága <f>[1†]</f> olaj a fejen, a mely aláfoly a szakállon, az Áron szakállán; a mely lefoly köntöse prémjére;


text:
Mint a Hermon <f>[2†]</f> harmatja, a mely leszáll Sion hegyeire. Csak oda küld áldást az Úr és életet örökké!


text:
<pb/>Grádicsok éneke. <pb/>Nosza, áldjátok az Urat mind, ti szolgái az Úrnak, a kik az Úr házában álltok éjjelente!


text:
Mind megteszi az Úr, a mit akar: az egekben és a földön, <f>[5†]</f> a vizekben és minden mélységben.


text:
Felemeli a felhőket <f>[6†]</f> a földnek széléről; villámlást készít, hogy eső legyen, s szelet hoz elő tárházaiból.


text:
Szíhont, <f>[10†]</f> az Emoreusok királyát, meg Ógot, a Básán királyát, és Kanaánnak minden királyát.


text:
Mert énekszóra nógattak ott <f>[2†]</f> elfogóink, kínzóink pedig víg dalra, <i>mondván</i>: Énekeljetek nékünk a Sion énekei közül!


text:
Nyelvem ragadjon az ínyemhez, ha meg nem emlékezem rólad; ha nem Jeruzsálemet tekintem az én vígasságom fejének!


text:
Emlékezzél meg, Uram, az Edom fiairól, <f>[4†]</f> a kik azt mondták Jeruzsálem napján: <f>[5†]</f> Rontsátok le, <f>[6†]</f> rontsátok le fenékig!


text:
Babilon leánya, <f>[7†]</f> te pusztulóra vált! Áldott legyen a ki megfizet néked gonoszságodért, a melylyel te fizettél nékünk!


text:
<pb/>Dávidé. <pb/>Magasztallak téged <f>[1†]</f> teljes szívemből; énekkel áldlak az istenek <f>[2†]</f> előtt.


text:
Szent templomod <f>[3†]</f> felé hajolok, s magasztalom nevedet kegyelmedért és igazságodért; mert minden neveden felül felmagasztalád a te beszédedet.


text:
Ha nyomorúságban vergődöm, megelevenítesz; ellenségeim haragja ellen kinyújtod <f>[6†]</f> kezedet, és a te jobbkezed megment engemet.


text:
Elvégzi <f>[7†]</f> értem <f>[8†]</f> az Úr. Uram, a te kegyelmed örökkévaló: ne hagyd el a te kezeidnek alkotásait!


text:
<pb/>Az éneklőmesternek, Dávid <f>[1†]</f> zsoltára. <pb/>Uram, megvizsgáltál engem, <f>[2†]</f> és ismersz.


text:
A sötétség sem borít el előled, és fénylik az éjszaka, mint a nappal; a sötétség <f>[6†]</f> olyan, mint a világosság.


text:
Magasztallak, hogy csodálatosan megkülönböztettél. Csodálatosak a te cselekedeteid! és jól tudja ezt az én lelkem.


text:
Nem volt elrejtve előtted az én csontom, mikor titokban <f>[7†]</f> formáltattam és idomíttattam, <i>mintegy</i> a föld mélyében.


text:
Látták szemeid az én alaktalan testemet, és könyvedben ezek mind be voltak írva: a napok is, a melyeken formáltatni fognak; holott egy sem volt még meg közülök.


text:
Vizsgálj <f>[10†]</f> meg engem, oh Isten, és ismerd meg szívemet! Próbálj meg engem, és ismerd meg gondolataimat!


text:
És lásd meg, ha van-e nálam a gonoszságnak valamilyen útja? és vezérelj engem az örökkévalóság útján!


text:
Ments meg, oh Uram, a gonosz kezétől; a zsarnok férfitól védj meg engemet! A kik megejteni szándékoznak lépéseimet.


text:
Tőrt hánytak elém titkon a kevélyek és köteleket; hálót <f>[3†]</f> terítettek ösvényem szélére, hurkokat vetettek elém! Szela.


text:
A nyelves ember meg ne maradjon e földön; a zsarnok embert űzze a veszedelem, <f>[7†]</f> míg nyaka szakad.


text:
Csak az igazak magasztalják a te nevedet, <i>s</i> orczád előtt <f>[9†]</f> lakoznak az igazságosak.


text:
<pb/>Dávid zsoltára. <pb/>Uram! hívlak téged: siess én hozzám; figyelmezz szavamra, mikor hívlak téged.


text:
Mint jóillatú <f>[1†]</f> füst jusson elődbe imádságom, <i>s</i> kezem felemelése <f>[2†]</f> estvéli áldozat <i>legyen. </i>


text:
Ne engedd <f>[4†]</f> szívemet rosszra hajlani, hogy istentelenül ne cselekedjem a gonosztevő emberekkel egybe; és ne egyem azoknak kedvelt ételéből!


text:
Ha igaz <f>[5†]</f> fedd engem: jól van az; ha dorgál engem: mintha fejem kenné. Nem vonakodik fejem, sőt még imádkozom is értök nyavalyájokban.


text:
De az én szemeim, Uram Isten, rajtad <f>[7†]</f> csüggenek; hozzád folyamodom: ne oltsd el életemet!


text:
Mikor <f>[3†]</f> elcsügged bennem a lelkem. Te pedig tudod az én ösvényemet, hogy az úton, a melyen járok, tőrt hánytak elém.


text:
Tekints jobbra és lásd meg, hogy senki sincsen, a ki ismerne; nincsen számomra menedék; senki sem tudakozódik felőlem.


text:
Hívlak téged, oh Uram; <i>s ezt</i> mondom: Te vagy oltalmam <i>és</i> <f>[4†]</f> örökségem az élőknek földén;


text:
Figyelmezz esedezésemre, mert igen nyomorult vagyok! Szabadíts meg <f>[5†]</f> engem üldözőimtől, mert hatalmasabbak nálamnál!


text:
Vezesd ki lelkemet a börtönből, hogy magasztaljam a te nevedet! Az igazak vegyenek engem körül, mikor jól teszel majd velem.


text:
<pb/>Dávid <f>[1†]</f> zsoltára. <pb/>Uram, hallgasd meg könyörgésemet, figyelmezzél imádságomra; hűséged <f>[2†]</f> <i>és</i> igazságod szerint hallgass meg engemet.


text:
Ímé, ellenség <f>[4†]</f> üldözi lelkemet, a földhöz paskolja éltemet; betaszít engem a sötétségbe a milyen a régen megholtaké!


text:
Siess, hallgass meg engem Uram! Elfogyatkozik az én lelkem. Ne rejtsd el orczádat előlem, hogy ne legyek hasonló <f>[8†]</f> a sírba szállókhoz.


text:
Korán hallasd velem kegyelmedet, mert <f>[9†]</f> bízom benned! Mutasd meg nékem az útat, melyen járjak, mert hozzád emelem lelkemet!


text:
Taníts meg engem a te akaratodat <f>[11†]</f> teljesítenem, mert te vagy Istenem! A te jó lelked vezéreljen engem az egyenes földön.


text:
Eleveníts meg engem, Uram, a te nevedért; vidd ki lelkemet a nyomorúságból a te <f>[12†]</f> igazságodért!


text:
És kegyelmedből rontsd meg ellenségeimet, és veszítsd el mindazokat, a kik szorongatják lelkemet; mert szolgád vagyok.


text:
<pb/>Dávidé. <pb/>Áldott az Úr, az én <f>[1†]</f> kőváram, a ki hadakozásra <f>[2†]</f> tanítja kezemet, <i>s</i> viadalra az én ujjaimat.


text:
Jóltevőm és megoltalmazóm, mentőváram és szabadítóm nékem; paizsom, és az, a kiben én bízom: ő veti <f>[3†]</f> alám népemet.


text:
Nyújtsd le kezeidet a magasból; ragadj ki <f>[8†]</f> és ments meg engem a nagy vizekből, az idegen-fiak kezéből;


text:
Ki segítséget ád a királyoknak, <i>s</i> megmenti <f>[10†]</f> Dávidot, az ő szolgáját a gonosz szablyától.


text:
Ragadj ki és ments meg engem az idegen-fiak kezéből, a kiknek szájok hazugságot beszél, s jobbkezök a hamisság jobbkeze.


text:
Hogy fiaink olyanok legyenek, mint a plánták, nagyokká nőve ifjú korukban; leányaink, mint a templom mintájára kifaragott oszlopok.


text:
Legyenek telve tárházaink, eledelt eledelre szolgáltassanak; juhaink százszorosodjanak, <f>[11†]</f> ezerszeresedjenek a mi legelőinken.


text:
<pb/>Dávid dicsérő éneke. <pb/>Magasztallak téged, Istenem, királyom, és áldom nevedet örökkön örökké!


text:
A ki teremtette az eget és <f>[5†]</f> földet, a tengert és mindent, a mi bennök van. A ki megtartja a hűségét örökké;


text:
Igazságot <f>[6†]</f> szolgáltat az elnyomottaknak, eledelt ád az éhezőknek. Az Úr megszabadítja az elfogottakat.


text:
Az Úr megnyitja a vakok szemeit, az Úr felegyenesíti a <f>[7†]</f> meggörnyedteket; szereti az Úr az igazakat.


text:
Megoltalmazza az Úr a jövevényeket; <f>[8†]</f> árvát és özvegyet megtart, és a gonoszok útját elfordítja.


text:
Uralkodni fog az Úr <f>[9†]</f> örökké, a te Istened, oh Sion, nemzedékről nemzedékre! Dicsérjétek az Urat!


text:
<pb/>Dicsérjétek az Urat! Hiszen Istenünkről énekelni jó; hiszen őt dicsérni gyönyörűséges és illendő <f>[1†]</f> dolog!


text:
A ki beborítja az eget felhővel, esőt készít <f>[5†]</f> a föld számára, <i>és</i> füvet sarjaszt a hegyeken;


text:
<pb/>Dicsérjétek az Urat! <pb/>Dicsérjétek az Urat <f>[1†]</f> az égből; dicsérjétek őt a magas helyeken!


text:
És felemelte az ő népének szarvát. Dicsőítse minden ő kegyeltje: Izráel fiai, a hozzá közel való <f>[7†]</f> nép. Dicsérjétek az Urat!


text:
Hogy végrehajtsák rajtok a megírott <f>[5†]</f> ítéletet. Dicsőség ez az ő minden kegyeltjére! <f>[6†]</f> Dicsérjétek az Urat!


text:
<pb/>Dicsérjétek az Urat! <pb/>Dicsérjétek Istent az ő szent helyén; <f>[1†]</f> dicsérjétek őt az ő hatalmának <f>[2†]</f> boltozatán!


text:
Az Úrnak félelme <f>[2†]</f> feje a bölcseségnek; a bölcseséget és erkölcsi tanítást a bolondok megútálják.


text:
Hallgasd, fiam, a te atyádnak erkölcsi tanítását, és a te anyádnak oktatását <f>[3†]</f> el ne hagyd.


text:
Ha azt mondják: jere mi velünk, leselkedjünk <f>[5†]</f> vér után, rejtezzünk el az ártatlan ellen ok nélkül;


text:
Míglen szeretitek, oh ti együgyűek az együgyűséget, és gyönyörködnek a csúfolók csúfolásban, és gyűlölik a balgatagok a tudományt?!


text:
Térjetek az én dorgálásomhoz; ímé közlöm veletek az én lelkemet, tudtotokra adom az én beszédimet néktek.


text:
Mivelhogy hívtalak <f>[10†]</f> <i>titeket,</i> és vonakodtatok, kiterjesztém az én kezemet, és senki eszébe nem vette;


text:
Mikor eljő, mint a vihar, az, a mitől féltek, <f>[11†]</f> és a ti nyomorúságtok, mint a forgószél elközelget: mikor eljő ti reátok a nyomorgatás és a szorongatás.


text:
Akkor segítségül hívnak engem, de nem <f>[12†]</f> hallgatom meg: keresnek engem, de meg nem találnak.


text:
A ki pedig hallgat engem, lakozik <f>[14†]</f> bátorságosan, és csendes lesz a gonosznak félelmétől.


text:
Hogy megszabadítson téged a nem hozzád tartozó <f>[3†]</f> asszonytól, az idegentől, a ki az ő beszédével <f>[4†]</f> hizelkedik,


text:
A gonoszok pedig a földről <f>[7†]</f> kivágattatnak, és a hitetlenül cselekedők kiszaggattatnak abból.


text:
<pb/>Fiam! az én tanításomról el ne felejtkezzél, és az én parancsolatimat <f>[1†]</f> megőrizze a te elméd;


text:
Az irgalmasság <f>[3†]</f> és igazság ne hagyjanak el téged: kösd azokat <f>[4†]</f> a te nyakadra, írd be azokat a te szívednek táblájára;


text:
Ne légy bölcs <f>[6†]</f> a te magad <f>[7†]</f> ítélete szerint; féld az Urat, és távozzál el a gonosztól.


text:
Mert jobb ennek megszerzése az ezüstnek <f>[12†]</f> megszerzésénél, és a kiásott aranynál ennek jövedelme.


text:
Fiam, ne távozzanak el a te szemeidtől, őrizd meg az igaz <f>[16†]</f> <i>bölcseséget,</i> és a meggondolást!


text:
Ne fogd meg a <f>[21†]</f> jótéteményt azoktól, a kiket illet, ha hatalmadban van annak megcselekedése.


text:
Ne mondd a te felebarátodnak: menj el, <f>[22†]</f> azután térj meg, és holnap adok; holott nálad van, <i>a mit kér. </i>


text:
Tehát tanított engem, és mondá nékem: tartsa meg <f>[1†]</f> az én beszédemet a te elméd, hogy megtartván az én parancsolatimat, élj;


text:
Szerezz bölcseséget, szerezz eszességet; ne felejtkezzél el, se el ne hajolj az én számnak beszéditől.


text:
A bölcseség <f>[2†]</f> kezdete <i>ez:</i> szerezz bölcseséget, és minden keresményedből szerezz értelmet.


text:
Hallgasd, fiam, és vedd be az én beszédimet; <f>[5†]</f> így sokasulnak meg néked a te életednek esztendei.


text:
Mert nem alhatnak azok, ha gonoszt nem cselekesznek: és kimegy szemükből az álom, ha <i>mást</i> romlásra nem juttatnak.


text:
Az igazak ösvénye pedig olyan, mint a hajnal <f>[8†]</f> világossága, mely <i>minél tovább</i> halad, <i>annál</i> világosabb lesz, a teljes délig.


text:
Minden féltett dolognál jobban őrizd meg szívedet, mert abból <f>[11†]</f> indul ki <i>minden</i> élet.


text:
És azt kelljen mondanod: miképen gyűlöltem az erkölcsi tanítást, és a fenyítéket útálta az én elmém,


text:
A szerelmes szarvas, és kedves zerge; az ő emlői elégítsenek meg téged minden időben, az ő szerelmében gyönyörködjél szüntelen.


text:
Mert az Úrnak szemei előtt vannak mindenkinek <f>[3†]</f> útai, és minden ösvényeit ő <f>[4†]</f> rendeli.


text:
A maga álnokságai <f>[5†]</f> fogják meg az istentelent, és a saját bűnének köteleivel kötöztetik meg.


text:
Ezt míveld azért fiam, és mentsd ki magadat, mert a te felebarátodnak kezébe jutottál; eredj, alázd meg magadat, és kényszerítsd felebarátodat.


text:
Így jő el, <f>[2†]</f> mint az útonjáró, a te szegénységed, és a te szűkölködésed, mint a paizsos férfiú!


text:
Mert szövétnek <f>[6†]</f> a parancsolat, és a tudomány világosság, és életnek úta a tanító-feddések.


text:
Mert a parázna asszony miatt <i>jut az ember</i> egy darab kenyérre, és <i>más</i> férfi felesége drága életet vadász!


text:
Így van, valaki bemegy felebarátjának feleségéhez, nem <f>[8†]</f> marad büntetlen, valaki illeti azt!


text:
A ki pedig asszonynyal paráználkodik, <f>[10†]</f> bolond; a ki magát el akarja veszteni, az cselekszi ezt!


text:
Hogy megőrizzen téged a nem hozzád tartozó asszonytól, és az ő <f>[2†]</f> beszédivel hizelkedő idegentől.


text:
<i>És</i> elhiteté őt az ő mesterkedéseinek sokaságával, ajkainak <f>[7†]</f> hizelkedésével elragadá őt.


text:
Mígnem átjárja a nyíl az ő máját. Miképen siet a madár a tőrre, és nem tudja, hogy az az ő élete ellen van.


text:
Mert jobb a bölcseség <f>[2†]</f> a drágagyöngyöknél; és semmi gyönyörűségek ehhez egyenlők nem lehetnek.


text:
Az Úrnak félelme <f>[3†]</f> a gonosznak gyűlölése; a kevélységet és felfuvalkodást és a gonosz útat, és az álnok szájat gyűlölöm.


text:
Hogy az engem szeretőknek valami valóságost adjak örökségül, <f>[6†]</f> és erszényeiket megtöltsem.


text:
Még mikor semmi mélységek nem voltak, születtem <f>[8†]</f> vala; még mikor semmi források, vízzel teljesek nem voltak.


text:
Mikor felveté a tengernek határit, hogy a vizek át ne <f>[10†]</f> hágják az ő parancsolatját, mikor megállapítá e földnek fundamentomait:


text:
Mellette valék <f>[11†]</f> mint kézmíves, és gyönyörűsége valék mindennap, játszva ő előtte minden időben.


text:
Boldog ember, a ki hallgat <f>[13†]</f> engem, az <f>[14†]</f> én ajtóm előtt virrasztván minden nap, az én ajtóim félfáit őrizvén.


text:
De a ki vétkezik ellenem, erőszakot cselekszik az ő lelkén; minden, valaki engem gyűlöl, szereti <f>[16†]</f> a halált!


text:
A ki tanítja a csúfolót, <f>[2†]</f> nyer magának szidalmat: és a ki feddi a latrot, szégyenére lesz.


text:
Mert én általam sokasulnak meg a te <f>[5†]</f> napjaid, és meghosszabbítják néked életednek esztendeit.


text:
<pb/>Salamon bölcs mondásai. <pb/>A bölcs fiú <f>[1†]</f> örvendezteti az ő atyját; a bolond fiú pedig szomorúsága az ő anyjának.


text:
Nem használnak a gonoszság kincsei; <f>[2†]</f> az igazság pedig <f>[3†]</f> megszabadít a halálból.


text:
Életnek kútfeje az igaznak <f>[6†]</f> szája; az istenteleneknek szája pedig erőszaktételt fedez el.


text:
A gazdagnak marhája az ő megerősített <f>[10†]</f> városa; szűkölködőknek romlása az ő szegénységök.


text:
A sok beszédben <f>[11†]</f> elmaradhatatlan a vétek; a ki pedig megtartóztatja ajkait, az értelmes.


text:
Miképen játék a bolondnak bűnt cselekedni, azonképen az eszes férfiúnak bölcsen <f>[14†]</f> <i>cselekedni. </i>


text:
A mitől retteg az istentelen, az esik ő rajta; a mit pedig kivánnak az igazak, meg <f>[15†]</f> lesz.


text:
A mint a forgószél ráfuvall, már oda van az istentelen; az igaznak pedig örökké való fundamentoma van.


text:
Az Úrnak félelme <f>[16†]</f> hosszabbítja meg a napokat; az istenteleneknek pedig esztendeik <f>[17†]</f> megrövidülnek.


text:
Az igaznak ajkai azt tudják, a mi kedves; az istenteleneknek szája pedig a <f>[20†]</f> gonoszságot.


text:
Az igazaknak igazságok <f>[5†]</f> megszabadítja őket; de az ő kivánságokban fogatnak meg <f>[6†]</f> a hitetlenek.


text:
Teljességgel megrontatik, a ki kezes lesz idegenért; a ki pedig gyűlöli a kezességet, bátorságos lesz.


text:
A ki őszinte az igazságban, <f>[13†]</f> az életére —, a ki pedig a gonoszt követi, az vesztére <i>míveli azt</i>.


text:
Útálatosok az Úrnál az <f>[14†]</f> álnok szívűek; kedvesek pedig ő nála, a kik az ő útjokban tökéletesek.


text:
Kézadással <i>erősítem,</i> hogy nem marad büntetlen a gonosz; az igazaknak pedig magva megszabadul.


text:
Van olyan, a ki bőven adakozik, és <f>[16†]</f> annál inkább gazdagodik; és a ki megtartóztatja a járandóságot, de ugyan szűkölködik.


text:
A ki búzáját visszatartja, <f>[18†]</f> átkozza azt a nép; annak <f>[19†]</f> fején pedig, a ki eladja, áldás <i>van</i>.


text:
A ki bízik az ő <f>[21†]</f> gazdagságában, elesik; de mint a fa ága, az <f>[22†]</f> igazak kivirágoznak.


text:
A ki <f>[24†]</f> szereti a dorgálást, szereti a tudományt; a ki pedig gyűlöli a fenyítéket, oktalan az.


text:
Nem erősül meg ember <f>[1†]</f> az istentelenséggel; az igazaknak pedig gyökerök <f>[2†]</f> ki nem mozdul.


text:
A derék asszony <f>[3†]</f> koronája az ő férjének; de mint az ő csontjaiban való rothadás, <i>olyan</i> a megszégyenítő.


text:
Az istenteleneknek beszédei leselkednek <f>[4†]</f> a vér után; az igazaknak pedig szája megszabadítja azokat.


text:
Jobb, a kit kevésre <f>[5†]</f> tartanak, és szolgája van, mint a ki magát felmagasztalja, és szűk kenyerű.


text:
A ki míveli az ő földét, <f>[7†]</f> megelégedik eledellel; a ki pedig követ hiábavalókat, bolond az.


text:
Az ő szájának <f>[9†]</f> gyümölcséből elégedik meg a férfi jóval; és az ő cselekedetének fizetését veszi az ember önmagának.


text:
Nem süti meg a <f>[15†]</f> rest, a mit vadászásával fogott; de drága marhája az embernek serénysége.


text:
<pb/>A bölcs fiú <i>enged</i> atyja intésének; de a csúfoló <f>[1†]</f> semmi dorgálásnak helyt nem ád.


text:
A férfi az ő szájának gyümölcséből él <f>[2†]</f> jóval; a hitetlenek lelke pedig bosszúságtétellel.


text:
Az igazság megőrzi azt, a ki útjában tökéletes; az istentelenség <f>[5†]</f> pedig elveszíti a bűnöst.


text:
Van, a ki hányja gazdagságát, holott semmije sincsen; viszont tetteti magát szegénynek, holott sok marhája van.


text:
Az igazak <f>[6†]</f> világossága vígassággal ég; de az istenteleneknek <f>[7†]</f> szövétneke kialszik.


text:
Csak háborúság lesz a kevélységből: azoknál <f>[8†]</f> pedig, a kik a tanácsot beveszik, bölcseség van.


text:
A hiábavalóságból keresett marha megkisebbül; <f>[9†]</f> a ki pedig kezével gyűjt, megőregbíti <i>azt. </i>


text:
Szegénység és gyalázat lesz azon, a ki a fenyítéktől magát elvonja; a ki pedig megfogadja a dorgálást, tiszteltetik.


text:
A megnyert kivánság <f>[15†]</f> gyönyörűséges a léleknek, és útálatosság a bolondoknak eltávozniok a gonosztól.


text:
Bő étele lesz a szegényeknek az új törésen; <f>[17†]</f> de van olyan, a ki igazságtalansága által vész el.


text:
A ki megtartóztatja az ő vesszejét, gyűlöli az ő fiát; a ki pedig szereti azt, megkeresi őt <f>[18†]</f> fenyítékkel.


text:
Az igaz eszik az ő kivánságának megelégedéséig; az <f>[19†]</f> istentelenek hasa pedig szűkölködik.


text:
Bírják az esztelenek a bolondságot örökség szerint; az eszesek pedig fonják a <f>[9†]</f> tudománynak koszorúját.


text:
A ki megútálja az ő felebarátját, vétkezik; a ki pedig a szegényekkel kegyelmességet <f>[12†]</f> cselekszik, <f>[13†]</f> boldog az!


text:
Nemde tévelyegnek, a kik gonoszt szereznek? kegyelmesség pedig és igazság a jó <f>[14†]</f> szerzőknek.


text:
A haragra késedelmes bővelkedik értelemmel; a ki pedig elméjében hirtelenkedő, bolondságot szerez az.


text:
A ki elnyomja a szegényt, <f>[17†]</f> gyalázattal illeti annak teremtőjét; az pedig tiszteli, <f>[18†]</f> a ki könyörül a szűkölködőn.


text:
Az ő nyavalyájába ejti magát az istentelen; az igaznak pedig halála idején is <f>[19†]</f> reménysége van.


text:
Az eszesnek elméjében nyugszik a bölcseség; a mi pedig a tudatlanokban <i>van,</i> magát <i>hamar</i> <f>[20†]</f> megismerheti.


text:
<pb/>Az engedelmes felelet elfordítja a harag felgerjedését; a megbántó beszéd pedig <f>[1†]</f> támaszt haragot.


text:
A bolond <f>[5†]</f> megútálja az ő atyjának tanítását; a ki pedig megbecsüli a dorgálást, igen eszes.


text:
A bölcs fiú örvendezteti <f>[16†]</f> az atyját; a bolond ember pedig megútálja az <f>[17†]</f> anyját.


text:
Hiábavalók lesznek a gondolatok, mikor nincs <f>[18†]</f> tanács; de a tanácsosok sokaságában előmennek.


text:
Megháborítja az ő házát, a <f>[21†]</f> ki követi a telhetetlenséget; a ki pedig gyűlöli az ajándékokat, él az.


text:
Messze <i>van</i> az Úr az istentelenektől; az igazaknak pedig <f>[22†]</f> könyörgését meghallgatja.


text:
A ki elvonja magát az erkölcsi tanítástól, megútálja az ő lelkét; a ki pedig hallgatja a feddést, értelmet szerez.


text:
Az Úrnak félelme <f>[24†]</f> a bölcseségnek tudománya, és a tisztességnek előtte jár az <f>[25†]</f> alázatosság.


text:
Minden útai tiszták az embernek a maga szemei előtt; de a ki a lelkeket vizsgálja, <f>[2†]</f> az Úr az!


text:
Útálatos az Úrnak minden, a ki elméjében <f>[5†]</f> felfuvalkodott, kezemet adom rá, hogy nem marad büntetetlen.


text:
Könyörületességgel <f>[6†]</f> és igazsággal töröltetik el a bűn; és az Úrnak félelme által távozhatunk el a gonosztól.


text:
Útálatos legyen a királyoknál istentelenséget cselekedni; mert igazsággal erősíttetik meg a királyiszék.


text:
Kedvesek a királyoknak az igaz beszédek; <f>[11†]</f> és az <f>[12†]</f> igazmondót szereti <i>a király. </i>


text:
A királynak felgerjedt haragja <i>olyan, mint</i> a halál követe; de a bölcs férfiú leszállítja azt.


text:
Szerzeni bölcseséget, oh menynyivel jobb az <f>[14†]</f> aranynál; és szerzeni eszességet, kivánatosb az ezüstnél!


text:
Életnek kútfeje <f>[17†]</f> az értelem <i>annak</i>, a ki bírja azt; de a bolondok fenyítéke bolondságuk.


text:
A ki behúnyja szemeit, <i>azért teszi</i>, hogy álnokságot gondoljon; a ki összeszorítja ajkait, <i>már</i> véghez vitte a gonoszságot.


text:
Jobb a hosszútűrő <f>[20†]</f> az erősnél; és a ki uralkodik a maga indulatján, annál, a ki várost vesz meg.


text:
<pb/>Jobb a száraz <f>[1†]</f> falat, melylyel van csendesség; mint a levágott barmokkal teljes ház, melyben háborúság van.


text:
Az olvasztótégely az ezüst számára van, és a kemencze az aranyéra; a szívek <f>[2†]</f> vizsgálója pedig az Úr.


text:
A ki megcsúfolja a szegényt, <f>[3†]</f> gyalázattal illeti annak Teremtőjét; a ki gyönyörködik <i>másnak</i> nyomorúságában, büntetlen <f>[4†]</f> nem lészen!


text:
Elfedezi a <f>[5†]</f> vétket, a ki keresi a szeretetet; a ki pedig ismétlen előhoz egy dolgot, elszakasztja egymástól a barátságosokat is.


text:
<i>Mint</i> a ki árvizet szabadít el, <i>olyan</i> a háborúság kezdete; azért minekelőtte kihatna, hagyd el <f>[8†]</f> a versengést.


text:
A ki igaznak mondja <f>[9†]</f> a bűnöst, és kárhoztatja az igazat, útálatos az Úrnak egyaránt mind a kettő.


text:
Minden időben szeret, a ki <f>[10†]</f> <i>igaz</i> barát, és testvérül születik <f>[11†]</f> a nyomorúság idejére.


text:
A kebelből <i>kivett</i> ajándékot az istentelen elveszi, a törvény <f>[14†]</f> útának elfordítására.


text:
Az eszesnek orczájából kitetszik a bölcseség; a bolondnak pedig szemei <i>országolnak</i> a földnek végéig.


text:
A ki megtartóztatja <f>[16†]</f> beszédét, az tudós ember, és a ki higgadt lelkű, az értelmes férfiú.


text:
A megromlás előtt <f>[6†]</f> felfuvalkodik az ember elméje; a tisztesség előtt pedig <f>[7†]</f> alázatosság van.


text:
A felingerelt atyafiú <i>erősb</i> az erős városnál, és <i>az ilyen</i> versengések olyanok, mint a vár zárja.


text:
A férfi szájának hasznával elégedik meg az ő <f>[8†]</f> belseje; az ő beszédének jövedelmével lakik jól.


text:
Mind a halál, mind az élet a nyelv hatalmában <f>[9†]</f> <i>van</i>, és a <i>miképen</i> kiki szeret azzal élni, <i>úgy </i>eszi annak gyümölcsét.


text:
Az ember, a kinek <i>sok</i> barátja van, széttöretik; de van barát, a ki ragaszkodóbb <f>[11†]</f> a testvérnél.


text:
A szegényt minden atyjafia <f>[5†]</f>gyűlöli, még barátai is eltávolodnak tőle; unszolja szavakkal, de ők eltünnek.


text:
Nem illik a bolondhoz a gyönyörködés; sokkal inkább nem <i>illik</i> a szolgának uralkodni <f>[7†]</f> a fejedelmeken.


text:
Mint az ifjú oroszlánnak ordítása, olyan a királynak <f>[9†]</f> haragja; mint a harmat pedig a füvön, az ő <f>[10†]</f> jóakaratja.


text:
Romlása az ő atyjának a bolond fiú, <f>[11†]</f> és mint a szüntelen csepegés, az asszonynak zsémbelődése.


text:
Fenyítsd meg <f>[17†]</f> a te fiadat, mert még van remény <i>felőle;</i> de annyira, hogy őt megöld, ne vigyen haragod.


text:
A nagy haragú <i>ember</i> büntetést szenvedjen, mert ha menteni akarod, még növeled <i>haragját. </i>


text:
A mit leginkább kell embernek kivánni, az irgalmasság <f>[20†]</f> az, és jobb a szegény a hazug férfiúnál.


text:
Az Úrnak félelme életre visz; és <i>az ilyen</i> megelégedve <f>[21†]</f> tölti az éjet, gonoszszal nem illettetik.


text:
Ha a csúfolót megvered, <f>[23†]</f> az együgyű lesz okosabb; és ha megdorgálod az eszest, megérti a tudományt.


text:
Szünjél meg, fiam, hallgatni az olyan tanítást, <i>mely téged arra visz</i>, hogy a bölcseségnek igéjétől eltévedj.


text:
Mint a fiatal oroszlán ordítása, olyan a királynak <f>[2†]</f> rettentése; a ki azt haragra ingerli, vétkezik a maga élete ellen.


text:
Az ő cselekedetiből <f>[10†]</f> ismerteti meg magát még a gyermek is, ha tiszta-é, és ha igaz-é az ő cselekedete.


text:
Ne szeresd az álmot, hogy ne <f>[12†]</f> légy szegény; nyisd fel a te szemeidet, <i>és</i> megelégszel kenyérrel.


text:
Gyönyörűséges az embernek az álnokságnak kenyere; de <f>[14†]</f> annakutána betelik az ő szája kavicsokkal.


text:
A gondolatok tanácskozással <f>[15†]</f> erősek; és bölcs vezetéssel folytass <f>[16†]</f> hadakozást.


text:
A ki az ő atyját vagy <f>[18†]</f> anyját megátkozza, annak kialszik szövétneke a legnagyobb setétségben.


text:
Az Úrtól való szövétnek az embernek lelke, a ki megvizsgálja a <f>[25†]</f> szívnek minden rejtekét.


text:
A kegyelmesség és az <f>[26†]</f> igazság megőrzik a királyt, megerősíti irgalmasság által az ő székét.


text:
A kékek <f>[28†]</f> <i>és</i> a sebek távoztatják el a gonoszt, és a belső részekig <f>[29†]</f> ható csapások.


text:
<pb/>Mint a vizeknek folyásai, olyan a királynak szíve az Úrnak kezében, valahová akarja, oda hajtja azt!


text:
A szorgalmatosnak igyekezete csak gyarapodásra <f>[3†]</f> <i>van;</i> valaki pedig hirtelenkedik, csak szükségre <i>jut. </i>


text:
A hamisságnak <f>[4†]</f> nyelvével gyűjtött kincs elveszett hiábavalósága azoknak, a kik a halált keresik.


text:
Az istentelennek lelke kiván gonoszt; <i>és</i> az ő szeme előtt nem talál könyörületre az ő felebarátja.


text:
Mikor a csúfolót büntetik, <f>[7†]</f> az együgyű lesz bölcs; mikor pedig a bölcset oktatják, ő veszi eszébe a tudományt.


text:
Szűkölködő ember <i>lesz</i>, a ki szereti az örömet; a ki szereti a bort és az olajat, nem lesz gazdag!


text:
Az igazért váltságdíj <f>[9†]</f> az istentelen, és az igazak helyett a hitetlen <i>büntettetik meg. </i>


text:
Egész nap kivánságtól gyötretik; az igaz pedig ád, <f>[15†]</f> és nem tartóztatja meg <i>adományát. </i>


text:
Az eszes meglátja a <f>[3†]</f> bajt és elrejti magát; a bolondok pedig neki mennek és kárát vallják.


text:
Tanítsd a <f>[5†]</f> gyermeket az ő útjának módja szerint; még mikor megvénhedik is, el nem távozik attól.


text:
A gyermek elméjéhez köttetett a bolondság; <i>de</i> a fenyítés <f>[11†]</f> vesszeje messze elűzi ő tőle azt.


text:
A ki elnyomja a <f>[12†]</f> szegényt, hogy szaporítsa az ő <i>marháját</i>; a ki ád a gazdagnak: végre szűkölködésre <i>jut. </i>


text:
Hajtsd füledet, és hallgasd a bölcseknek beszédeit; és a te elmédet figyelmeztesd az én tudományomra.


text:
Hogy tudtodra adjam néked az igazság beszédinek bizonyos voltát: hogy igaz beszédet vígy válaszul elküldőidnek.


text:
Láttál-é az ő dolgában szorgalmatos embert? <f>[19†]</f> A királyok előtt álland, nem marad meg az alsó rendűek között.


text:
Ne fáraszd magadat ebben, <f>[1†]</f> hogy meggazdagulj; <i>ez ilyen testi</i> eszességedtől szünjél meg.


text:
Avagy a te szemeidet veted-é arra? holott az semmi, mert olyan szárnyakat szerez magának nagy hamar, mint a saskeselyű, és az ég felé elrepül!


text:
Mert mint a ki számítgatja <i>a falatot</i> magában, olyan ő: egyél és igyál, azt mondja te néked; de azért nem jó akarattal van tehozzád.


text:
Hallgasd a <f>[12†]</f> te atyádat, a ki nemzett téged; és meg ne útáld a te anyádat, mikor megvénhedik.


text:
Kinek jaj? kinek oh jaj? kinek versengések? kinek panasz? kinek ok nélkül való sebek? kinek szemeknek veressége?


text:
Ne nézd a bort, mily veres színt játszik, mint mutatja a pohárban az ő csillogását; könnyen alá csuszamlik,


text:
Ütöttek engem, nékem nem fájt; vertek, nem éreztem! Mikor ébredek fel? Akkor folytatom, ismét megkeresem azt.


text:
Mert az eszes tanácsokkal <f>[3†]</f> viselhetsz hadat hasznodra; és a megmaradás a tanácsosok sokasága által van.


text:
Szabadítsd meg azokat, a kik a halálra vitetnek, <f>[5†]</f> és a kik a megöletésre tántorognak, tartóztasd meg!


text:
Ha azt mondanád: ímé, nem tudtuk ezt; nemde, a ki vizsgálja az elméket, ő érti, és a ki őrzi a te lelkedet, ő tudja? és kinek-kinek az <f>[6†]</f> ő cselekedetei szerint fizet.


text:
Ilyennek <f>[7†]</f> ismerd a bölcseséget a te lelkedre nézve: ha azt megtalálod, akkor lesz jó véged, és a te reménységed el nem vész!


text:
Mert ha hétszer elesik is az igaz, ugyan felkél <f>[8†]</f> azért; az istentelenek pedig <i>csak egy</i> nyavalyával is elvesznek.


text:
Hogy az Úr meg ne lássa és gonosz ne legyen szemeiben, és el ne fordítsa arról az ő haragját <i>te reád. </i>


text:
A ki azt mondja az istentelennek: igaz <f>[15†]</f> vagy, ezt megátkozzák a népek, megútálják a nemzetek.


text:
Szerezd el kivül a te dolgodat, és készíts elő a te meződben; annakutána építsd <f>[16†]</f> a házadat.


text:
Ne mondd ezt: a miképen cselekedett én velem, úgy cselekszem ő vele; megfizetek <f>[17†]</f> az embernek az ő cselekedete szerint.


text:
És így jő el, mint az útonjáró, a <f>[19†]</f> te szegénységed, és a te szükséged, mint a paizsos férfiú.


text:
<pb/>Még ezek is Salamon példabeszédei, melyeket összeszedegettek Ezékiásnak, a Júda királyának emberei.


text:
Az Istennek tisztességére van a dolgot <f>[1†]</f> eltitkolni; a királyoknak pedig tisztességére van a dolgot kikutatni.


text:
Mert jobb, ha <i>azt</i> mondják <f>[3†]</f> néked: jer ide fel; hogynem mint levettetned néked a tisztességes előtt, a kit láttak a te szemeid.


text:
Ne indulj fel a versengésre hirtelen, hogy <i>azt</i> ne <i>kelljen kérdened,</i> mit cselekedjél az után, mikor gyalázattal illet téged a te felebarátod.


text:
Mint a havas hideg az aratásnak idején: olyan a hív <f>[4†]</f> követ azoknak, a kik őt elbocsátják; mert az ő urainak lelkét megvidámítja.


text:
<i>Mint a</i> felhő és szél, melyekben nincs eső: <i>olyan</i> a férfiú, a ki kérkedik hamis ajándékkal.


text:
Ritkán tedd lábadat a te felebarátodnak házába; hogy be ne teljesedjék te veled, és meg ne gyűlöljön téged.


text:
Pőröly <f>[7†]</f> és kard és éles nyíl az olyan ember, a ki hamis bizonyságot szól felebarátja ellen.


text:
<i>Mint a</i> romlott fog és kimarjult láb: <i>olyan a</i> hitetlennek bizodalma a nyomorúság idején.


text:
<i>Mint a</i> ki leveti ruháját a hidegnek idején, <i>mint</i> az eczet a sziksón: olyan, a ki éneket mond a <f>[8†]</f> bánatos szívű ember előtt.


text:
Ha éhezik, a ki téged <f>[9†]</f> gyűlöl: adj enni néki kenyeret; és ha szomjúhozik: adj néki inni vizet;


text:
<i>Mint</i> <i>a</i> hideg víz a megfáradt embernek, <i>olyan </i>a messze <f>[11†]</f> földről való jó hírhallás.


text:
<i>Mint a</i> megháborított forrás és megromlott kútfő, <i>olyan </i>az igaz, a ki a gonosz előtt ingadozik.


text:
<i>Mint</i> a megromlott és kerítés nélkül való város, <i>olyan </i>a férfi, a kinek nincsen birodalma az ő <f>[13†]</f> lelkén!


text:
<i>Mint</i> a részeg ember kezébe akad a tövis, <i>úgy akad</i> az eszes mondás a bolondoknak szájába.


text:
Mint a lövöldöző, a ki mindent megsebez, olyan az, a ki bolondot fogad fel, és a ki csavargókat fogad fel.


text:
Láttál-é oly embert, a ki a maga szemei előtt bölcs? A bolond felől <i>jobb</i> reménységed <f>[4†]</f> legyen, hogynem mint a felől!


text:
Mint az elevenszénre a holtszén, és a fa a tűzre, <i>olyan</i> a háborúságszerző ember <f>[10†]</f> a patvarkodásnak felgyujtására.


text:
<i>Mint</i> a meg nem tisztított ezüst, melylyel valami agyagedényt beborítottak, <i>olyanok</i> a gyulasztó ajkak a gonosz szív mellett.


text:
A ki vermet ás <i>másnak</i>, <f>[12†]</f> abba belé esik; és a ki felhengeríti a követ, arra gurul vissza.


text:
<i>Mint</i> a kenet és jó illat megvídámítja a szívet: úgy az ő barátjának édes <i>szavai is, melyek</i> lelke tanácsából <i>valók. </i>


text:
A te barátodat, <f>[3†]</f> és a te atyádnak barátját el ne hagyd, és a te atyádfiának házába be ne menj nyomorúságodnak idején. Jobb a közel való szomszéd a messze való atyafinál.


text:
Légy bölcs fiam, <f>[4†]</f> és vídámítsd meg az én szívemet; hogy megfelelhessek annak, a ki engem ócsárol.


text:
<i>Miképen</i> egyik vassal a másikat élesítik, <i>a képen</i> az ember élesíti az ő barátjának orczáját.


text:
<i>Mint</i> a sír és a pokol meg nem elégednek, <i>úgy</i> az embernek <f>[8†]</f> szemei meg nem elégednek.


text:
<i>Mint</i> az ezüst <f>[9†]</f> a tégelyben, és az arany a kemenczében <i>próbáltatik meg, úgy</i> az ember az ő híre-neve szerint.


text:
Ha megtörnéd is a bolondot mozsárban mozsártörővel a megtört gabona között, nem távoznék el ő tőle az ő <f>[10†]</f> bolondsága.


text:
<pb/>Minden istentelen <f>[1†]</f> fut, ha senki nem üldözi is; az igazak pedig, mint az ifjú oroszlán, bátrak.


text:
Az ország bűne miatt sok annak a fejedelme; az eszes és tudós ember által pedig hosszabbodik fennállása.


text:
A szegény ember<i>ből támadott</i> elnyomója a szegényeknek hasonló a pusztító esőhöz, mely nem hágy kenyeret.


text:
A kik elhagyják a törvényt, dicsérik a latrokat; de a kik megtartják a törvényt, harczolnak azokkal.


text:
A gonoszságban élő emberek nem értik meg az igazságot; a kik pedig keresik az Urat, mindent megértenek.


text:
A ki megőrzi a törvényt, eszes fiú az; a ki pedig társalkodik a <f>[3†]</f> dobzódókkal, gyalázattal illeti atyját.


text:
A ki öregbíti az ő marháját kamattal és uzsorával, annak gyűjt, <f>[4†]</f> a ki könyörül a szegényeken.


text:
A ki elcsábítja az igazakat gonosz útra, vermébe <f>[6†]</f> maga esik bele; a tökéletesek pedig örökség szerint bírják a jót.


text:
Mikor örvendeznek az <f>[7†]</f> igazak, nagy ékesség az; mikor pedig az istentelenek feltámadnak, keresni kell az embert.


text:
A ki elfedezi az ő vétkeit, nem lesz jó dolga; a ki pedig megvallja <f>[8†]</f> és elhagyja, irgalmasságot nyer.


text:
Az értelemben szűkölködő fejedelem nagy elnyomó is; <i>de</i> a ki gyűlöli a hamis nyereséget, meghosszabbítja napjait.


text:
A ki munkálja az ő földét, <f>[9†]</f> megelégedik étellel; a ki pedig hiábavalóságok után futkos, megelégedik szegénységgel.


text:
A hivő ember bővelkedik áldásokkal; de a ki hirtelen <f>[10†]</f> akar gazdagulni, büntetlen nem marad.


text:
Személyt <f>[11†]</f> válogatni nem jó; mert <i>még</i> egy falat kenyérért <i>is</i> vétkezhetik az ember.


text:
A ki ád a szegénynek, <f>[12†]</f> nem lesz néki szüksége; a ki pedig elrejti a szemét, megsokasulnak rajta az átkok.


text:
Mikor felemeltetnek az istentelenek, <f>[13†]</f> elrejti magát az ember; de mikor azok elvesznek, <f>[14†]</f> öregbülnek az igazak.


text:
Mikor öregbülnek az igazak, <f>[1†]</f> örül a nép; mikor pedig uralkodik az istentelen, sóhajt a nép.


text:
A bölcseség-szerető ember megvidámítja az ő <f>[2†]</f> atyját; a ki pedig a paráznákhoz adja magát, elveszti <f>[3†]</f> a vagyont.


text:
Megérti az igaz <f>[4†]</f> a szegényeknek ügyét; az istentelen <f>[5†]</f> pedig nem tudja megérteni.


text:
A szegény és az <f>[7†]</f> uzsorás ember összetalálkoznak; mind a kettőnek pedig szemeit az Úr világosítja meg.


text:
A vessző és dorgálás <f>[9†]</f> bölcseséget ád; de a szabadjára hagyott gyermek megszégyeníti az ő anyját.


text:
Mikor nevekednek az istentelenek, nevekedik a vétek; az igazak pedig azoknak esetét <f>[10†]</f> megérik.


text:
Fenyítsd meg a te <f>[11†]</f> fiadat, és nyugodalmat hoz néked, és szerez gyönyörűséget a te lelkednek.


text:
Mikor nincs <i>mennyei</i> látás, a nép elvadul; ha pedig megtartja a törvényt, oh <f>[12†]</f> mely igen boldog!


text:
Láttál-é beszédeiben hirtelenkedő embert? a bolond felől több <f>[13†]</f> reménység van, hogynem a felől!


text:
<pb/>Agurnak, a Jáké fiának beszédei, próféczia, melyet mondott a férfiú Itielnek, Itielnek és Ukálnak.


text:
Kicsoda ment fel az égbe, <f>[1†]</f> hogy onnan leszállott volna? Kicsoda fogta össze a szelet az ő markába? Kicsoda kötötte a vizet az ő köntösébe? Ki állapította meg a földnek minden határit? Kicsoda ennek neve? Avagy kicsoda ennek fiának neve, ha tudod?


text:
A hiábavalóságot és a hazugságot messze távoztasd tőlem; szegénységet vagy gazdagságot ne adj nékem; táplálj engem hozzám illendő <f>[4†]</f> eledellel.


text:
Hogy megelégedvén, meg ne <f>[5†]</f> tagadjalak, és azt ne mondjam: kicsoda az Úr? Se pedig megszegényedvén, ne lopjak, és gonoszul ne éljek az én Istenem nevével!


text:
<i>Van</i> nemzetség, a ki a maga szemei előtt <f>[7†]</f> tiszta, pedig az ő rútságából ki nem tisztíttatott.


text:
<i>Van</i> olyan nemzetség, a kinek fogai fegyverek, <f>[8†]</f> és a kinek zápfogai kések; hogy a szegényeket kiemészszék e földről, és az emberek közül a szűkölködőket.


text:
A nadálynak két leánya van: addsza, addsza! E három nem elégszik meg; négyen <f>[9†]</f> nem mondják: elég;


text:
A szemet, mely megcsúfolja atyját, vagy megútálja az anyja iránt való engedelmességet, kivágják a völgynek hollói, vagy megeszik a sasfiak.


text:
A keselyűnek útát az égben, a kígyónak útát a kősziklán, a hajónak nyomát a mély tengerben, és a férfiúnak útát a leányzóval.


text:
Ilyen a paráználkodó asszonynak úta; eszik, azután megtörli száját és azt mondja: nem cselekedtem semmi gonoszt.


text:
A gyűlölt asszony alatt, <f>[10†]</f> ha <i>mégis</i> férjhez megy; és a szolgáló alatt, ha örököse lesz az ő asszonyának.


text:
A harczra felékesített <f>[13†]</f> ló, vagy a kecskebak, és a király, a kinek senki nem mer ellene állani.


text:
Mert <i>miképen</i> a ki tejet köpül, vajat csinál; és a ki keményen fújja ki az ő orrát, vért hoz ki: <i>úgy</i> a ki a haragot ingerli, háborúságot szerez.


text:
Távol legyen a királyoktól, oh Lemuel, távol legyen a királyoktól a <f>[2†]</f> bornak itala; és az uralkodóktól a részegítő ital keresése.


text:
Hogy mikor iszik, el ne felejtkezzék a törvényről, és el ne fordítsa valamely nyomorultnak igazságát.


text:
Nyisd meg a te szádat a mellett, a ki néma, és azoknak dolgában, a kik adattak <f>[4†]</f> veszedelemre.


text:
<pb/>Derék asszonyt kicsoda találhat? Mert ennek ára sokkal <f>[6†]</f> felülhaladja az igazgyöngyöket.


text:
Csalárd a kedvesség, és hiábavaló a szépség; a mely asszony féli az Urat, az szerez dicséretet magának!


text:
Adjatok ennek az ő keze munkájának gyümölcséből, és dicsérjék őt a kapukban az ő <f>[9†]</f> cselekedetei!


text:
Felette nagy <f>[3†]</f> hiábavalóság, azt mondja a prédikátor; felette nagy hiábavalóság! Minden hiábavalóság!


text:
És a nap <f>[4†]</f> feltámad, és elnyugszik a nap; és az ő helyére siet, a hol ő <i>ismét</i> feltámad.


text:
Minden folyóvíz siet a tengerbe; mindazáltal a tenger mégis meg nem telik: akármicsoda helyre a folyóvizek siessenek, ugyanazon helyre térnek vissza.


text:
Minden dolgok <i>mint</i> fáradoznak, senki ki nem mondhatja; nem elégednék meg a szem <f>[5†]</f> látván, sem be nem teljesednék hallásával a fül.


text:
A mi volt, ugyanaz, a mi ezután is lesz, és a mi történt, ugyanaz, a mi ezután is történik; és semmi nincs új dolog a nap alatt.


text:
Van valami, a miről mondják: nézd ezt, új ez; régen volt már száz esztendőkön át, melyek mi előttünk voltak.


text:
Nincs emlékezet az előbbiekről; azonképen az utolsó dolgokról is, melyek jövendők, nem lesz emlékezet azoknál, a kik azután lesznek.


text:
És adám az én elmémet mindazok vizsgálására és bölcsen <f>[7†]</f> való tudakozására, melyek lesznek az ég alatt. Ez gonosz hiábavaló foglalatosság, melyet adott Isten az emberek fiainak, hogy gyötrődjenek vele.


text:
Láttam minden dolgokat, melyek lesznek a nap alatt, és ímé <f>[8†]</f> minden csak hiábavalóság, és a léleknek gyötrelme!


text:
Szóltam az én elmémmel, mondván: ímé, én nagygyá lettem, és gyűjtöttem bölcseséget mindazok felett, a kik <f>[9†]</f> fők voltak én előttem Jeruzsálemben, és az én elmém bőven látott bölcseséget és tudományt!


text:
Adtam annakfelette az én elmémet a bölcseségnek tudására, és az esztelenségnek <f>[10†]</f> és bolondságnak megtudására. Megtudtam, hogy ez is a lélek <f>[11†]</f> gyötrelme.


text:
<pb/>Mert a bölcsességnek sokaságában sok búsulás van, és valaki öregbíti a tudományt, öregbíti a gyötrelmet.


text:
Mondék az én szívemben: no, megpróbállak téged a vígan való lakásban, hogy lásd meg, mi a jó! És ímé, az is hiábavalóság!


text:
Elvégezém az én szívemben, hogy boritalra adom magamat, (pedig szívem a bölcseséget követé) és előveszem ezt a bolondságot, mígnem meglátom, hogy az emberek fiainak mi volna jó, a mit cselekedjenek az ég alatt, az életök napjainak száma szerint.


text:
Csinálék magamnak kerteket és ékességre való kerteket, és ülteték beléjök mindenféle gyümölcstermő fákat.


text:
Szerzék szolgákat és szolgálókat, házamnál nevekedett szolgáim is voltak nékem; öreg és apró barmoknak nyájaival is többel bírtam mindazoknál, a kik voltak én előttem <f>[1†]</f> Jeruzsálemben.


text:
Gyűjték magamnak <f>[2†]</f> ezüstöt <f>[3†]</f> és aranyat is, és királyok drágaságait és tartományokat; szerzék magamnak éneklő férfiakat és éneklő asszonyokat, és az emberek fiainak gyönyörűségit, asszonyt és asszonyokat.


text:
És nagygyá levék és megnevekedém mindazok felett, a kik előttem voltak Jeruzsálemben; az én bölcseségem is helyén <f>[4†]</f> volt.


text:
Valamit kivánnak vala az én szemeim: meg nem fogtam azoktól, meg sem tartóztattam az én szívemet semmi vígasságtól, hanem az én szívem örvendezett minden én munkám<i>mal gyűjtött jók</i>ban; mivelhogy ez volt az én részem minden én <f>[5†]</f> munkáimból.


text:
És tekinték minden dolgaimra, melyeket cselekedtek vala az én kezeim, és az én munkámra, mit fáradsággal végeztem vala; és ímé, az mind hiábavalóság és a léleknek gyötrelme, és nincsen annak semmi haszna a nap alatt!


text:
Azért fordulék én, hogy lássak bölcseséget és <f>[6†]</f> bolondságot és esztelenséget, az az hogy mit <i>cselekesz</i>nek az emberek, a kik a király után következnek: azt, a mit régen cselekedtek.


text:
A bölcsnek szemei <i>vannak</i> a fejében; a bolond pedig setétben jár; de ugyan én megismerém, hogy ugyanazon egy végök lesz <f>[7†]</f> mindezeknek.


text:
Annakokáért mondám az én elmémben: bolondnak állapotja szerint lesz az én <f>[8†]</f> állapotom is, miért valék tehát én is bölcsebb? és mondék az én elmémben: ez is hiábavalóság!


text:
Mert nem lesz emlékezete sem a bölcsnek, sem a bolondnak mindörökké; mivelhogy a következendő időkben már mind elfelejtetnek: és miképen meghal a bölcs, azonképen meghal a bolond is.


text:
Azért gyűlöltem az életet; mert gonosznak látszék nékem a dolog, a mi történik a nap alatt; mert mindez hiábavalóság, és a léleknek gyötrelme!


text:
Gyűlöltem én minden munkámat is, <f>[9†]</f> melyet munkálkodom a nap alatt; mivelhogy el kell hagynom azt oly embernek, a ki én utánam lesz.


text:
És ki tudja, ha bölcs lesz-é vagy bolond? és <i>mégis</i> uralkodik minden munkámon, a mit cselekedtem és bölcsen szerzettem a nap alatt! Ez is hiábavalóság!


text:
Annakokáért elfordulék én, megfogván reménységtől az én szívemet minden munkám felől, melylyel munkálódtam a nap alatt.


text:
Mert van oly ember, a kinek munkája <i>elvégeztetett</i> bölcseséggel, tudománynyal és jó kimenetellel; és oly embernek adja azt örökségül, a ki abban semmit sem munkálkodott. Ez is hiábavalóság és nagy gonosz!


text:
Mert micsoda marad meg az embernek minden ő munkájából és elméjének nyughatatlan fáradozásából, melylyel ő munkálódott a nap alatt?


text:
Holott minden napja bánat, és búsulás az ő foglalatossága, még éjjel is nem nyugodott az ő elméje. Ez is hiábavalóság!


text:
Nincsen csak e jó is az embernek hatalmában, hogy egyék, igyék, és azt cselekedje, hogy az ő szíve lakozzék gyönyörűséggel az ő munkájából; ezt is láttam én, hogy az Istennek kezében van.


text:
Mert az embernek, a ki jó az ő szemei előtt, adott <i>Isten</i> bölcseséget és tudományt és örömöt; a bűnösnek pedig adott foglalatosságot az egybegyűjtésre és az egybehordásra, hogy adja annak, a ki jó az Isten előtt. Ez is hiábavalóság és az elmének gyötrelme!


text:
Ideje <i>van</i> a születésnek és ideje a meghalásnak; ideje az ültetésnek, ideje annak kiszaggatásának, a mi ültettetett.


text:
Ideje <i>van</i> a kövek elhányásának és ideje a kövek egybegyűjtésének; ideje az ölelgetésnek és ideje az ölelgetéstől való eltávozásnak.


text:
Mindent szépen csinált az ő idejében, e világot is adta az <i>emberek </i>elméjébe, csakhogy úgy, hogy az ember meg nem foghatja <i>mindazt</i> a dolgot, a mit az Isten cselekszik kezdettől fogva mindvégig.


text:
Megismertem, hogy nem tehetnek jobbat, mint hogy <f>[1†]</f> örvendezzen <i>kiki,</i> és hogy <i>a maga</i> javát cselekedje <f>[2†]</f> az ő életében.


text:
Tudom, hogy valamit Isten cselekszik, az lesz örökké, ahhoz nincs mit adni és abból nincs mit elvenni; és az Isten ezt a végre míveli, hogy az ő orczáját rettegjék.


text:
A mi <i>most</i> történik, régen megvan, és a mi következik, immár megvolt, és az Isten visszahozza, a mi elmult.


text:
<pb/>Láttam annakfelette a nap alatt, hogy az ítéletnek helyén hamisság, és az igazságnak helyén latorság van.


text:
És mondék magamban: az igazat és a hamisat megítéli az Isten; mert minden <i>ember</i> akaratjának ideje van, és minden dolognak ő nála.


text:
Így szólék azért magamban: az emberek fiai miatt <i>van ez így</i>, hogy kiválogassa őket az Isten, és hogy meglássák, hogy ők magokban véve az oktalan állatok<i>hoz hasonlók</i>.


text:
Az emberek fiainak vége hasonló az oktalan állatnak végéhez, és egyenlő végök van azoknak; a mint meghal egyik, <f>[3†]</f> úgy meghal a másik is, és ugyanazon egy lélek van mindenikben; és az embernek nagyobb méltósága nincs az oktalan állatoknál, mert minden hiábavalóság.


text:
Vajjon kicsoda vette eszébe az ember lelkét, hogy felmegy-é; és az oktalan állat lelkét, hogy a föld alá megy-é?


text:
Azért úgy láttam, hogy semmi sincs jobb, mint hogy az <f>[5†]</f> ember örvendezzen az ő dolgaiban, mivelhogy ez az ő része <i>e világban:</i> mert ki hozhatja őt <i>vissza,</i> hogy lássa, mi lesz ő utána?


text:
<pb/>Viszont látám én mind a nyomorgatásokat, a melyek a nap alatt történnek, és ímé, <i>nyilván van</i> azoknak, a kik nyomorgattatnak, könnyhullatások, és vígasztalójok nincs nékik; és az őket nyomorgatóknak kezekből erőszaktételt <i>szenvednek</i>, és vígasztalójuk nincs nékik.


text:
De mind a kettőnél boldogabbnak azt, a ki még nem lett, a ki nem látta azt a gonosz dolgot, a mely a nap alatt történik.


text:
És látám én, hogy minden dolgát és minden ügyes cselekedetét az ember az ő felebarátja iránt való irígységből <i>rendeli;</i> annakokáért ez is hiábavalóság és lélek-fájdalom!


text:
Jobb egy teljes marok nyugalommal, mint mind a két maroknak teljessége nagy munkával és lelki gyötrelemmel.


text:
Van <i>oly ember</i>, a ki egymaga van és nincs <i>vele</i> másik, sem fia, sem atyjafia nincs; mindazáltal nincs vége minden ő fáradságának, és az ő szeme is meg nem elégszik gazdagsággal, <i>hogy azt mondaná:</i> vajjon kinek munkálkodom, hogy az én lelkemet <i>minden</i> jótól megfosztom? <f>[2†]</f> Ez is hiábavalóság és gonosz foglalatosság!


text:
Sokkal jobban van dolga a kettőnek, hogynem az egynek; mert azoknak jó jutalmok vala az ő munkájokból.


text:
Mert ha elesnek is, az egyik felemeli a társát. Jaj pedig az egyedülvalónak, ha elesik, és nincsen, a ki őt felemelje.


text:
Ha az egyiket megtámadja is valaki, ketten ellene állhatnak annak; és a hármas kötél nem hamar szakad el.


text:
Jobb a szűkölködő, de bölcs gyermek a vén és bolond királynál, a ki nem szenvedi el az intést többé.


text:
Mert <i>az</i> a fogságból <i>is</i> uralkodásra megy, holott <i>ennek</i> országában szegénységben született.


text:
<i>És hogy</i> az egész sokaságnak nincs vége, mindazoknak, a kiknek ő élén volt; mindazáltal az utánok valók már semmit nem örvendeztek ő benne. Mert ez is hiábavalóság és lelki gyötrelem!


text:
<pb/>Őrizd meg lábaidat, mikor az Istennek házához mégy, mert hallgatás végett közeledned jobb, hogynem a bolondok módja szerint áldozatot adni; mert ezek nem tudják, hogy gonoszt cselekesznek.


text:
Ne gyorsalkodjál a te száddal, és a te elméd ne siessen valamit szólni Isten előtt; mert az Isten mennyben van, te pedig e földön, azért a <f>[1†]</f> te beszéded kevés legyen;


text:
Mikor Istennek fogadást téssz, ne halogasd annak <f>[3†]</f> megadását; mert nem gyönyörködik a bolondokban. A mit fogadsz, megteljesítsd!


text:
Ne engedd a te szádnak, hogy bűnre kötelezze testedet, és ne mondd az angyal előtt, <f>[4†]</f> hogy tévedésből <i>esett</i> ez; hogy az Isten a te beszéded miatt fel ne háborodjék, és el ne veszesse a te kezeidnek munkáját.


text:
<pb/>Ha a szegényeknek nyomoríttatását, és a törvénynek és igazságnak elfordíttatását látod a tartományban: ne csudálkozzál e dolgon; mert <i>egyik</i> felsőrendű vigyáz a <i>másik</i> <f>[5†]</f> felsőrendűre, és ezek felett <i>még</i> felsőbbrendűek <i>vannak. </i>


text:
A ki szereti a pénzt, nem telik be pénzzel, és a ki szereti a sokaságot <i>nem telik be</i> jövedelemmel. Ez is hiábavalóság.


text:
Mikor megszaporodik a jószág, megszaporodnak annak megemésztői is; mi haszna van azért benne urának, hanem hogy csak reá néz szemeivel?


text:
Édes az álom a munkásnak, akár sokat, akár keveset egyék; a gazdagnak pedig bővölködése nem hagyja őt <f>[6†]</f> aludni.


text:
Ugyanis az a gazdagság elvész valami szerencsétlen eset miatt, és ha fia született néki, annak kezében nem lesz semmi.


text:
A mint kijött az ő anyjának méhéből, mezítelen <f>[7†]</f> megy ismét el, a mint jött vala: és semmit nem vesz el munkájáért, a mit kezében elvinne.


text:
Annakokáért ez is gonosz nyavalya, hogy a mint jött, a képen megy el. Mi haszna van néki abban, hogy a szélnek munkálkodott?


text:
<pb/>Ez azért a jó, a melyet én láttam, hogy szép dolog enni és inni, és jól élni minden ő munkájából, a melylyel fárasztotta magát a nap alatt, az ő élete napjainak száma szerint, a melyeket adott néki az Isten; mert ez az ő <f>[8†]</f> része.


text:
És a mely embernek adott Isten gazdagságot és kincseket, és a kinek megengedte, hogy egyék abból és az ő részét elvegye, és örvendezzen az ő munkájának: ez az Istennek ajándéka!


text:
Mert nem sokat emlékezik meg <i>az ilyen</i> az ő élete napjainak <i>számáról,</i> mivelhogy az ő szívének örömét az Isten kedveli.


text:
Mikor valakinek az Isten ád gazdagságot és kincseket és tisztességet, és semmi nélkül nem szűkölködik, valamit kivánhat lelkének, és az Isten nem engedi néki, hogy éljen azzal, hanem más ember él azzal: ez hiábavalóság és gonosz nyavalya!


text:
Ha száz gyermeket szül is valaki, és sok esztendeig él, úgy hogy az ő esztendeinek napja sok, de az ő lelke a jóval meg nem elégszik, és <f>[1†]</f> nem lesz temetése néki: azt mondom, hogy jobb annál az idétlen gyermek,


text:
Hogyha kétezer esztendőt élt volna is, és a jóval nem élt: avagy nem ugyanazon egy helyre <f>[4†]</f> megy-é minden?


text:
Jobb, a mit ember szemmel lát, hogynem a lélek kivánsága; ez is hiábavalóság és a léleknek gyötrelme!


text:
Valami van, régen ráadatott nevezete, és bizonyos dolog, hogy mi lesz az ember, és nem <f>[5†]</f> perlekedhetik azzal, a ki hatalmasb nálánál.


text:
Mert kicsoda tudhatja, mi legyen az embernek jó e világon, az ő hiábavaló élete napjainak száma szerint, a melyeket mintegy <f>[6†]</f> árnyékot tölt el? Kicsoda az, a ki megmondhatná az embernek, mi következik ő utána a nap alatt?


text:
<pb/>Jobb a jó hír <f>[1†]</f> a drága kenetnél; és a halálnak napja jobb az ő születésének napjánál.


text:
Jobb a siralmas házhoz menni, hogynem a lakodalomnak házához menni; mivelhogy minden embernek ez a vége, és az élő ember megemlékezik arról.


text:
Mert olyan a bolondnak nevetése, mint a tövisnek <f>[4†]</f> ropogása a fazék alatt; ez is hiábavalóság!


text:
Ne mondd ezt: mi az oka, hogy a régi napok jobbak voltak ezeknél? mert nem bölcseségből származik az ilyen kérdés.


text:
Mert a bölcseségnek árnyéka alatt, <i>és</i> a gazdagságnak árnyéka alatt <i>egyformán nyugszik az ember!</i> de a tudomány hasznosb, <f>[5†]</f> mivelhogy a bölcseség életet ád az ő urainak.


text:
A jó szerencsének idején élj a jóval; a gonosz szerencsének idején pedig jusson eszedbe, hogy ezt is, épen úgy, mint azt, Isten <f>[6†]</f> szerzette, a végre, hogy az ember semmit <i>abból</i> eszébe ne vegyen, <i>a mi</i> reá következik.


text:
Mindent láttam az én hiábavalóságomnak napjain: van oly igaz, a ki az ő igazságában elvész; és van gonosz ember, a ki <i>az ő életének napjait</i> <f>[7†]</f> meghosszabbítja az ő gonoszságában.


text:
Ne légy felettébb igaz, és felettébb ne <f>[8†]</f> bölcselkedjél; miért keresnél magadnak veszedelmet?


text:
Jobb, hogy ezt megfogd, és amattól is a te kezedet meg ne vond; mert a ki az Istent féli, mind ezektől megszabadul!


text:
Mind ezeket megpróbáltam az én bölcseségem által. <i>Mikor</i> azt gondolám, <i>hogy</i> bölcs vagyok, én tőlem a <i>bölcseség</i> távol vala.


text:
Fordítám én magamat és az én szívemet a bölcseségnek és az okoskodásnak tudására, kutatására és keresésére; azonképen hogy megtudjam a bolondságnak gonoszságát, és a tévelygésnek balgatagságát.


text:
És találtam <i>egy dolgot,</i> mely keservesb a halálnál; tudniillik az olyan asszonyt, a kinek a szíve olyan, mint a tőr <f>[10†]</f> és a háló, kezei pedig olyanok, mint a kötelek. A ki Isten előtt kedves, megszabadul attól; a bűnös pedig megfogattatik attól.


text:
Lásd, ezt találtam, azt mondja a prédikátor; mikor gyakorta nagy szorgalmassággal keresém a megfejtést,


text:
A mit az én lelkem folyton keresett, és nem találtam. Ezer közül egy embert találtam; de asszonyt mind ezekben nem találtam.


text:
Hanem lásd, ezt találtam, hogy az Isten teremtette az embert igaznak; <f>[11†]</f> ők pedig kerestek sok kigondolást.


text:
<pb/>Kicsoda hasonló a bölcshöz, és ki tudja a dolgok magyarázatát? Az <f>[1†]</f> embernek bölcsesége megvilágosítja az ő orczáját; és az ő ábrázatjának erőssége megváltozik.


text:
Én <i>mondom,</i> hogy a királynak parancsolatját <f>[2†]</f> meg kell őrizni, és pedig az Istenre való esküvés miatt.


text:
A ki megtartja a parancsolatot, nem ismer <f>[3†]</f> nyomorúságot, és a bölcsnek elméje megért mind időt, mind ítéletet;


text:
Egy ember sem uralkodhatik a szélen, hogy feltartsa a szelet; és semmi hatalmasság nincs a halálnak napja felett, <f>[4†]</f> és az ütközetben senkit el nem bocsátanak; és a gonoszság nem szabadítja meg azt, a ki azzal él.


text:
Mindezt láttam, és megfigyeltem minden dolgot, a mely történik a nap alatt, oly időben, a melyben uralkodik az ember az emberen maga kárára.


text:
És azután láttam, hogy a gonoszok eltemettettek és <i>nyugalomra </i>mentek; viszont a szent helyről kimentek, és elfelejttettek a városban <i>olyanok,</i> a kik becsületesen cselekedtek. Ez is hiábavalóság!


text:
Mivelhogy hamar a szentenczia nem végeztetik el a gonoszságnak cselekedőjén, egészen <f>[5†]</f> arra van az emberek fiainak szíve ő bennök, hogy gonoszt cselekedjenek.


text:
Bár meghosszabbítja <i>életét</i> a bűnös, a ki százszor is vétkezik; mégis tudom én, hogy az istenfélőknek <f>[6†]</f> lészen jól dolgok, a kik az ő orczáját félik;


text:
A hitetlennek pedig nem lesz jó dolga, és nem hosszabbítja meg az ő életét, <i>olyan lesz</i>, mint <f>[7†]</f> az árnyék, mert nem rettegi az Istennek orczáját.


text:
Van hiábavalóság, a mely e földön történik; az, hogy vannak oly igazak, a kiknek dolga a gonoszoknak cselekedetei szerint lesz; és vannak gonoszok, a kiknek dolga az igazaknak cselekedetei szerint lesz; mondám, hogy ez is hiábavalóság.


text:
Annakokáért dicsérem vala én a vígasságot, hogy nincsen embernek jobb e világon, hanem hogy <f>[8†]</f> egyék, igyék és vígadjon; és ez kisérje őt munkájában az ő életének napjaiban, a melyeket ád néki Isten a nap alatt.


text:
<pb/>Mikor adám az én szívemet a bölcseségnek megtudására, és hogy megvizsgáljak <i>minden</i> fáradságot, a mely e földön történik, (mert sem éjjel, sem nappal <i>az emberek</i> szeme álmot nem lát):


text:
Akkor eszembe vevém az Istennek minden dolgát, hogy az ember nem mehet végére a dolognak, a mely a nap alatt történik; mert fáradozik az ember, hogy annak végére menjen, de nem mehet végére: sőt ha azt mondja is a bölcs ember, hogy tudja, nem mehet végére.


text:
Mert mindezt szívemre vettem, és pedig azért, hogy megvizsgáljam mindezt: hogy az igazak és bölcsek és azoknak minden cselekedetei Isten kezében vannak; szeretet is, gyűlölet is, nem tudják az emberek, mind ez előttük van.


text:
Minden olyan, hogy mindenkit <i>érhet</i>, egyazon szerencséje van az igaznak és gonosznak, jónak vagy tisztának és tisztátalannak, mind annak, a ki áldozik, mind a ki nem áldozik, úgy a jónak, mint a bűnösnek, az esküvőnek úgy, mint a ki féli az esküvést.


text:
Mind az ég alatt való dolgokban e gonosz van, hogy mindeneknek egyenlő szerencséjök van; és az emberek fiainak szíve is teljes gonoszsággal, és elméjökben minden bolondság van, a míg élnek, azután pedig a halottak közé <i>mennek. </i>


text:
Mert akárkinek, valaki minden élők közé csatlakozik, van reménysége; mert jobb az élő eb, hogynem a megholt oroszlán.


text:
Mert az élők tudják, hogy meghalnak; de a halottak semmit nem tudnak, és azoknak semmi jutalmok nincs többé; mivelhogy emlékezetök elfelejtetett.


text:
Mind szeretetök, mind gyűlöletök, mind gerjedezésök immár elveszett; és többé semmi részök nincs semmi dologban, a mely a nap alatt történik.


text:
<pb/>No azért egyed vígassággal a te kenyeredet, és igyad jó szívvel a te borodat; mert immár kedvesek Istennek a te cselekedetid!


text:
Éld életedet a te feleségeddel, a kit szeretsz, a te hiábavaló életednek minden napjaiban, a melyeket <i>Isten</i> adott néked a nap alatt, a te hiábavalóságodnak minden napjaiban; mert ez a te részed a te életedben és a te munkádban, melylyel munkálódol a nap alatt.


text:
Valamit hatalmadban van cselekedni erőd szerint, azt cselekedjed; mert semmi cselekedet, okoskodás, tudomány és bölcseség nincs a Seolban, a hová menendő vagy.


text:
Fordítván magamat látám a nap alatt, hogy nem a gyorsaké a futás, és nem az erőseké a viadal, és nem a bölcseké a kenyér, és nem az okosoké a gazdagság, és nem a tudósoké a kedvesség; hanem idő szerint és történetből lesznek mindezek.


text:
Mert nem is tudja az ember az ő idejét; mint a halak, melyek megfogatnak a gonosz hálóban, és mint a madarak, melyek megfogatnak a tőrben, miképen ezek, azonképen megfogatnak az emberek fiai a gonosznak idején, mikor az eljő reájok hirtelenséggel.


text:
<i>Tudniillik, hogy egy</i> kicsiny város <i>volt,</i> és abban kevés ember <i>volt,</i> és eljött az ellen hatalmas király, és azt körülvette, és az ellen nagy erősségeket épített.


text:
És találtatott abban <i>egy</i> szegény ember, a ki bölcs volt, és az ő bölcseségével <f>[1†]</f> a várost megszabadította; de senki meg nem emlékezett arról a szegény emberről.


text:
Akkor én azt mondám: jobb a bölcseség <f>[2†]</f> az erősségnél; de a szegénynek bölcsesége útálatos, és az ő beszédit nem hallgatják meg.


text:
<pb/>A megholt legyek a patikáriusnak kenetit megbüdösítik, megerjesztik; <i>azonképen</i> hathatósabb a bölcseségnél, tisztességnél egy kicsiny balgatagság.


text:
<pb/>Mikor a fejedelemnek haragja felgerjed te ellened, a te helyedet el ne hagyjad; mert a szelídség nagy bűnöket lecsendesít.


text:
<i>Hogy</i> a bolondság nagy méltóságra helyeztetett, a gazdagok pedig alacsony <i>sors</i>ban ülnek.


text:
Láttam, hogy a szolgák lovakon <i>ültek;</i> a fejedelmek pedig gyalog mentek a földön, mint a szolgák.


text:
A ki a köveket helyökből kihányja, fájdalmat szenved azok miatt; a ki hasogatja a fát, veszedelemben forog a miatt.


text:
Ha a vas megtompul, és annak élit meg nem köszörüli az ember, akkor erejét kell megfeszíteni; a bölcseség pedig <i>minden dolognak</i> eligazítására nagy előmenetel.


text:
És a bolond szaporítja a szót, <i>pedig</i> nem tudja az ember, a mi következik, és a mi utána lesz, kicsoda mondja meg azt néki?


text:
Boldog vagy te ország, kinek a te királyod nemes ember, és a te fejedelmid idejében esznek a <i>testnek</i> erejéért és nem az italért.


text:
Vígasságnak okáért szereznek lakodalmat, és a bor vídámítja meg az élőket: és <f>[3†]</f> a pénz szerzi meg mindezeket.


text:
Még a te gondolatodban is a királyt ne átkozd, és a te ágyasházadban is gonoszt a gazdagnak ne mondj: mert az égi madár is elviszi a szót, és a szárnyas állat is bevádolná a te beszédedet.


text:
Adj részt hétnek <f>[1†]</f> vagy nyolcznak is; mert nem tudod, micsoda veszedelem következik a földre.


text:
Mikor a sűrű fellegek megtelnek, esőt adnak a földre; és ha leesik a fa délre vagy északra, a mely helyre leesik a fa, ott marad.


text:
Miképen hogy nem tudod, melyik a szélnek útja, és miképen vannak a csontok a terhes asszony méhében; azonképen nem tudod az Istennek dolgát, a ki mindeneket cselekszik.


text:
Reggel vesd el a te magodat, és este se pihentesd kezedet; mert nem tudod, melyik jobb, ez-é vagy amaz, vagy ha mind a kettő jó lesz egyszersmind.


text:
Mert ha sok esztendeig él is az ember, mindazokban örvendezzen; és megemlékezzék a <f>[2†]</f> setétségnek napjairól, mert az sok lesz. Valami eljövendő, mind hiábavalóság.


text:
<pb/>Örvendezz a te ifjuságodban, és vídámítson meg téged a te szíved a te ifjúságodnak idejében, és járj a te szívednek útaiban, és szemeidnek látásiban; de megtudd, hogy mindezekért az Isten tégedet <f>[1†]</f> ítéletre von!


text:
Vesd el a haragot a te szívedből, és vesd el a gonoszt a te testedből; mert az ifjúság és a hajnal hiábavalóság.


text:
És emlékezzél meg a te Teremtődről a te ifjúságodnak idejében, míg a veszedelemnek napjai el nem jőnek, és míg el nem jőnek az esztendők, melyekről azt mondod: nem szeretem ezeket!


text:
A míg a nap meg nem setétedik, a világossággal, a holddal és csillagokkal egybe; és a sűrű felhők ismét visszatérnek az eső után.


text:
Az időben, mikor megremegnek a háznak őrizői, és megrogynak az erős férfiak, és megállanak az őrlő leányok, mert megkevesbedtek, és meghomályosodnak az ablakon kinézők.


text:
És az ajtók kivül bezáratnak, a mikor is a malom zúgása halkabbá lesz; és felkelnek a madár szóra, és halkabbakká lesznek minden éneklő leányok.


text:
Minden halmocskától is félnek, és <i>mindenféle</i> ijedelmek vannak az úton, és a mandolafa megvirágzik, és a sáska <i>nehezen </i>vonszolja magát, és kipattan a kapor; mert elmegy az ember az ő örökös házába, és az utczán körül járnak a <f>[2†]</f> sírók.


text:
Minekelőtte elszakadna az ezüst kötél és megromolna az arany palaczkocska, és a veder eltörnék a forrásnál, és beletörnék a kerék a kútba,


text:
És a por <f>[3†]</f> földdé lenne, mint azelőtt volt; a lélek pedig megtérne Istenhez, a ki <f>[4†]</f> adta volt azt.


text:
És azonfelül, hogy a prédikátor bölcs volt, még a népet is tudományra tanította, és fontolgatott, és tudakozott, és írt sok <f>[5†]</f> bölcs mondást.


text:
És igyekezett a prédikátor megtudni sok <f>[6†]</f> kivánságos beszédeket, igaz írást és igaz beszédeket.


text:
A bölcseknek beszédei hasonlatosak az ösztökéhez, és mint a szegek, erősen le vannak verve a gyülekezetek tanítóinak <i>szavai;</i> melyek egy pásztortól adattak.


text:
Mindezekből, fiam, intessél meg: a sok könyvek írásának nincs vége, és a sok tanulás fáradságára van a testnek.


text:
A dolognak summája, mindezeket hallván, <i>ez:</i> az Istent féljed, <f>[7†]</f> és az ő parancsolatit megtartsad; mert ez az embernek fődolga!


text:
Mert minden cselekedetet az Isten ítéletre <f>[8†]</f> előhoz, minden titkos dologgal, akár jó, akár gonosz <i>legyen az.</i>


text:
<t>Csókoljon meg engem az ő szájának csókjaival; </t><t>mert a te <f>[1†]</f> szerelmeid jobbak a bornál. </t>


text:
<t>A te drága kenetid jók illatozásra; </t><t>a te neved kiöntött drága kenet; </t><t>azért szeretnek téged a leányok. </t>


text:
<t>Vonj <f>[2†]</f> engemet te utánad, hadd fussunk! </t><t>Bevitt engem a király az ő ágyasházába; </t><t>örvendezünk <f>[3†]</f> és vígadunk te benned, </t><t>előszámláljuk a te szerelmeidet, melyek jobbak a bornál, </t><t>méltán szeretnek téged. </t>


text:
<t>Fekete vagyok, de szép, Jeruzsálem leányai; </t><t>mint Kédár sátrai <i>és</i> Salamon szőnyegei. </t>


text:
<t>Ne nézzetek engem, hogy én fekete vagyok, hogy a nap lesütött engem; </t><t>az én anyámnak fiai ellenem megharagudtak, </t><t>a szőlőknek őrizőjévé tettek engem, — </t><t>a magam szőlőjét nem őriztem. </t>


text:
<t>Mondd meg nékem, <i>te,</i> a kit az én lelkem szeret, </t><t>hol legeltetsz, hol deleltetsz délben; </t><t>mert miért legyek én olyan, mint a ki elfátyolozza magát, társaid nyájainál? </t>


text:
<t>Mivelhogy nem tudod, oh asszonyok között legszebb! </t><t>jőjj ki a nyájnak nyomdokain, </t><t>és őrizd a te kecskéidet a pásztoroknak sátorai körül. </t>


text:
<t>Szépek a te orczáid a <i>halántékra való</i> lánczokban, </t><t>a te nyakad a gyöngysorokban. </t>


text:
<t> <i>Olyan</i> az én szerelmesem nékem, mint egy kötés mirha, </t><t>mely az én kebeleim között hál. </t>


text:
<t> <i>Mint</i> az Engedi szőlőiben a cziprusfürt, </t><t> <i>olyan</i> nékem az én szerelmesem. </t>


text:
<t>Ímé, szép vagy én mátkám, ímé, szép vagy, </t><t>a te szemeid <i>olyanok, mint</i> a <f>[4†]</f> galambok. </t>


text:
<t>Ímé, te <i>is</i> szép vagy én szerelmesem, gyönyörűséges, </t><t>és a mi nyoszolyánk zöldellő. </t>


text:
<t>Mint az almafa az erdőnek fái közt, </t><t>olyan az én szerelmesem az ifjak közt. </t><t>Az ő árnyékában felette igen kivánok ülni; </t><t>és az ő gyümölcse gyönyörűséges az én ínyemnek. </t>


text:
<t>Erősítsetek engem szőlővel, </t><t>üdítsetek fel engem almákkal; </t><t>mert betege vagyok a szerelemnek. </t>


text:
<t>Kényszerítlek <f>[2†]</f> titeket, Jeruzsálemnek leányai, </t><t>a vadkecskékre és a mezőnek szarvasira: </t><t>fel ne költsétek és fel ne serkentsétek a szerelmet </t><t>addig, a míg akarja. </t>


text:
<t>Az én szerelmesemnek szavát <i>hallom</i>, ímé, ő jő, </t><t>ugrálva a hegyeken, </t><t>szökellve a halmokon! </t>


text:
<t>Hasonlatos az én szerelmesem az őzhöz, vagy a szarvasoknak fiához. </t><t>Ímé, ott áll a mi falunkon túl, </t><t>néz az ablakon keresztül, </t><t>tekintget a rostélyokon keresztül, </t>


text:
<t>Virágok láttatnak a földön, </t><t>az éneklésnek ideje eljött, </t><t>és a gerliczének szava hallatik a mi földünkön. </t>


text:
<t>A fügefa érleli első gyümölcsét, </t><t>és a szőlők virágzásban vannak, jóillatot adnak; </t><t>kelj fel én mátkám, én szépem, és jőjj <i>hozzám!</i> </t>


text:
<t>Én galambom, a kősziklának hasadékiban, </t><t>a magas kőszálnak rejtekében, </t><t>mutasd meg nékem a te orczádat, hadd halljam a te szódat; </t><t>mert a te szód gyönyörűséges, </t><t>és a te tekinteted ékes! </t>


text:
<t>Fogjátok meg nékünk a rókákat, a rókafiakat, </t><t>a kik a szőlőket elpusztítják; </t><t>mert a mi szőlőink virágban vannak. </t>


text:
<t>Míglen meghűsül a <f>[4†]</f> nap és az árnyékok elmúlnak: </t><t>térj meg és légy hasonló, én szerelmesem, az őzhöz, </t><t>vagy a szarvasoknak fiához a Béther hegyein.</t>


text:
<pb/><t>Az én ágyasházamban éjjeleken keresém azt, a kit szeret az én lelkem, </t><t>keresém őt, és meg nem találtam. </t>


text:
<t>Immár felkelek és eljárom a várost, </t><t>a tereket és az utczákat, </t><t>keresem azt, a kit szeret az én lelkem; </t><t>keresém őt, és nem találám. </t>


text:
<t>Megtalálának engem az őrizők, a kik a várost kerülik. <i>Mondék nékik:</i> </t><t>Láttátok-é azt, a kit az én lelkem szeret? </t>


text:
<t>Alig mentem vala el azoktól, </t><t>mikor megtaláltam azt, a kit az én lelkem szeret. </t><t>Megragadám őt, el sem bocsátám, </t><t>mígnem bevivém őt anyám házába, </t><t>és az én szülőmnek ágyasházába. </t>


text:
<t>Kényszerítelek <f>[1†]</f> titeket, Jeruzsálemnek leányai, </t><t>a vadkecskékre, és a mezőnek szarvasira, </t><t>fel ne költsétek és fel ne serkentsétek a szerelmet, </t><t>valamíg ő akarja. </t>


text:
<t>Kicsoda az, a ki feljő <f>[2†]</f> a pusztából, </t><t>mint a füstnek oszlopa? </t><t>mirhától és tömjéntől illatos, </t><t>a patikáriusnak minden <i>jó illatú</i> porától. </t>


text:
<t>Ímé, ez a Salamon gyaloghintaja, </t><t>hatvan erős <i>férfi</i> van körülötte, </t><t>Izráelnek erősei közül! </t>


text:
<t>Mindnyájan fegyverfogók, hadakozásban bölcsek, </t><t>kinek-kinek oldalán fegyvere, </t><t>az éjszakának félelme ellen. </t>


text:
<t>Oszlopait ezüstből csinálta, </t><t>oldalát aranyból, ágyát biborból, </t><t>belső része ki van rakva szeretettel, </t><t>a Jeruzsálemnek leányi által. </t>


text:
<t>Jőjjetek ki, és nézzétek, Sionnak leányai, </t><t>Salamon királyt a koronában, </t><t>melylyel megkoronázta őt az anyja, </t><t>az ő eljegyzésének napjára, és az ő szíve vígasságának napjára!</t>


text:
<pb/><t>Ímé szép vagy, én mátkám, ímé szép vagy, </t><t>a te szemeid <f>[1†]</f> galambok a te fátyolod mögött; </t><t>a te <f>[2†]</f> hajad hasonló a kecskéknek nyájához, </t><t>melyek a Gileád hegyéről szállanak alá. </t>


text:
<t>A te fogaid hasonlók a megnyirt <i>juhok</i> nyájához, </t><t>melyek a fördőből feljőnek, </t><t>melyek mind kettősöket ellenek, </t><t>és nincsen azok között meddő. </t>


text:
<t>Mint a karmazsin czérna, a te ajkaid, </t><t>és a te beszéded kedves, </t><t>mint a pomagránátnak darabja, <i>olyan</i> a te vakszemed </t><t>a te fátyolod alatt. </t>


text:
<t>Hasonló a te nyakad a Dávid tornyához, </t><t>a mely építtetett fegyveres háznak, </t><t>a melyben ezer paizs függesztetett fel, </t><t>mind az erős vitézek paizsai. </t>


text:
<t>A te két <f>[3†]</f> emlőd <i>olyan,</i> mint két vadkecske, </t><t>egy zergének kettős fia, </t><t>a melyek a liliomok közt legelnek. </t>


text:
<t>Míg meghűsül <f>[4†]</f> a nap, és elmulnak az árnyékok, </t><t>elmegyek a mirhának hegyére, </t><t>és a tömjénnek halmára. </t>


text:
<t>Én velem a Libánusról, én jegyesem, </t><t>én velem a Libánusról eljőjj; </t><t>nézz az Amanának hegyéről, </t><t>a <f>[6†]</f> Sénirnek és Hermonnak tetejéről, </t><t>az oroszlánoknak barlangjokból, </t><t>a párduczoknak hegyeiről. </t>


text:
<t>Megsebesítetted az én szívemet, én húgom, jegyesem, </t><t>megsebesítetted az én szívemet a te szemeidnek egy tekintésével, </t><t>a te nyakadon való egy aranylánczczal! </t>


text:
<t>Mely igen szépek a te szerelmeid, én húgom, jegyesem! </t><t>mely igen jók a te szerelmeid! <i>jobbak</i> <f>[7†]</f> a bornál, </t><t>és a te keneteidnek illatja minden fűszerszámnál! </t>


text:
<t>Színmézet csepegnek a te ajkaid, én jegyesem, </t><t>méz és tej van a te nyelved alatt, </t><t>és a te ruháidnak illatja, mint a Libánusnak illatja. </t>


text:
<t> <i>Olyan, mint a</i> berekesztett kert az én húgom, jegyesem! </t><t> <i>mint a</i> befoglaltatott forrás, bepecsételt kútfő! </t>


text:
<t>A te csemetéid gránátalmás kert, </t><t>édes gyümölcsökkel egybe, </t><t>cziprusok nárdusokkal egybe. </t>


text:
<t>Nárdus és sáfrány, jóillatú nád és fahéj, </t><t>mindenféle temjéntermő fákkal, </t><t>mirha <f>[8†]</f> és áloes, minden drága fűszerszámokkal. </t>


text:
<t>Serkenj fel északi szél, és jőjj el déli szél, </t><t>fújj az én kertemre, </t><t>folyjanak annak drága illatú szerszámai, </t><t>jőjjön el az én szerelmesem az ő kertébe, </t><t>és egye annak drágalátos gyümölcsét.</t>


text:
<pb/><t>Bementem az én kertembe, én húgom, jegyesem, </t><t>szedem az én mirhámat, az én balzsamommal, </t><t>eszem az én lépesmézemet az én mézemmel, </t><t>iszom az én boromat az én tejemmel. </t><t>Egyetek barátim, igyatok, és részegedjetek meg, szerelmesim! </t>


text:
<t>Én elaludtam, de lelkemben vigyázok vala, </t><t> <i>és ímé</i> az én szerelmesemnek szava, a ki zörget, <i>mondván:</i> </t><t>Nyisd meg nékem, én húgom, én mátkám, </t><t>én galambom, én tökéletesem; </t><t>mert az én fejem megrakodott harmattal, </t><t>az én hajam az éjszakának harmatjával! </t>


text:
<t> <i>Felelék én:</i> Levetettem ruhámat, </t><t>hogy-hogy öltözhetném fel? </t><t>Megmostam lábaimat, </t><t>mimódon keverném azokat <i>a porba?</i> </t>


text:
<t>Az én szerelmesem kezét benyujtá az <i>ajtónak</i> hasadékán, </t><t>és az én belső részeim megindulának ő rajta. </t>


text:
<t>Felkelék én, hogy az én szerelmesemnek megnyissam, </t><t>és az én kezeimről mirha csepeg vala, </t><t>és az én ujjaimról folyó mirha </t><t>a závár kilincsére. </t>


text:
<t>Megnyitám az én szerelmesemnek; </t><t>de az én szerelmesem elfordult, elment; </t><t>az én lelkem megindult az ő beszédén: </t><t>keresém őt, de nem találám, </t><t>kiáltám őt, de nem felele nékem! </t>


text:
<t>Megtalálának engem az őrizők, a kik a várost kerülik, </t><t>megverének engem, megsebesítének engem, </t><t>elvevék az én felöltőmet tőlem </t><t>a kőfalnak őrizői. </t>


text:
<t>Kényszerítelek titeket, Jeruzsálemnek leányai, </t><t>ha megtaláljátok az én szerelmesemet, </t><t>mit mondotok néki? hogy én a szerelem betege vagyok! </t>


text:
<t>Micsoda a te szerelmesed <i>egyéb</i> szerelmesek felett, </t><t>oh asszonyoknak szépe? </t><t>Micsoda a te szerelmesed <i>egyéb</i> szerelmesek felett, </t><t>hogy minket ilyen igen kényszerítesz? </t>


text:
<t>Az ő feje, <i>mint a</i> választott drága megtisztított arany; </t><t>fodor haja fekete, mint a hollónak. </t>


text:
<t>Az ő szemei <f>[1†]</f> mint a vízfolyás mellett való galambok, </t><t>melyek tejben fürödnek, </t><t> <i>szép</i> teljesen helyheztettek. </t>


text:
<t>Az ő orczája hasonlatos a drága füveknek táblájához, </t><t>a melyek illatos plántákat nevelnek; </t><t>az ő ajkai liliomok, </t><t>melyekről csepegő mirha foly. </t>


text:
<t>Az ő kezei aranyhengerek; </t><t>melyek befoglaltattak topázba; </t><t>az ő teste elefántcsontból való mű, </t><t>zafirokkal megrakva. </t>


text:
<t>Az ő szárai márványoszlopok; </t><t>melyek tiszta arany talpakra fundáltattak; </t><t>az ő tekinteti, mint a Libánus; </t><t>tetszetes mint a czédrusfa. </t>


text:
<t>Az ő ínye édességek, </t><t>és ő mindenestől fogva kívánatos! </t><t>Ez az én szerelmesem, és ez az én barátom, </t><t>oh Jeruzsálemnek leányai! </t>


text:
<t>Hová ment a te szerelmesed, </t><t>oh asszonyoknak szépe? </t><t>hová fordult a te szerelmesed, </t><t>hogy keressük őt veled együtt? </t>


text:
<t>Az én szerelmesem, elment az ő kertébe, </t><t>a drága füveknek táblái közé, </t><t>hogy lakozzék a kertekben, </t><t>és liliomokat szedjen. </t>


text:
<t>Én az én szerelmesemé <i>vagyok</i>, és az én szerelmesem enyim, </t><t>a ki a liliomok közt legeltet.</t>


text:
<pb/><t>Szép vagy én mátkám, mint Tirsa <i>városa,</i> </t><t>kedves, mint <f>[1†]</f> Jeruzsálem, </t><t>rettenetes, mint a zászlós tábor. </t>


text:
<t>Fordítsd el a te szemeidet én tőlem, </t><t>mert azok megzavarnak engem. </t><t>A te hajad <f>[2†]</f> olyan, mint a kecskéknek nyája, </t><t>melyek a Gileádról szállanak alá. </t>


text:
<t>A te fogaid hasonlók a juhok nyájához, </t><t>melyek feljőnek a fördőből, </t><t>melyek mind kettősöket ellenek, </t><t>és meddő <f>[3†]</f> azok között nincsen. </t>


text:
<t>Hatvanan vannak a királynék, </t><t>és nyolczvanan az ágyasok </t><t>és számtalan a leányzó. </t>


text:
<t>És az én galambom, az én tökéletesem, </t><t>az ő anyjának egyetlenegye, </t><t>az ő szülőjének választottja. </t><t>Látják a leányok, és boldognak mondják őt, </t><t>a királynéasszonyok és az ágyasok, és dicsérik őt. </t>


text:
<t>Kicsoda az, a ki úgy láttatik mintegy hajnal, </t><t>szép, mint a hold, tiszta, mint a nap, </t><t>rettenetes, mint a zászlós tábor? </t>


text:
<t>A diófás kertekbe mentem vala alá, </t><t>hogy a völgynek zöld fűveit lássam; </t><t>hogy megnézzem, ha fakad-é a szőlő, </t><t>és a pomagránátfák virágzanak-é? </t>


text:
<t>Térj meg, oh Sulamit! </t><t>térj meg, térj meg, hogy nézzünk téged! </t><t>Mit néztek Sulamiton? </t><t>mintegy Machanaimbeli körtánczot!</t>


text:
<pb/><t>Oh mely szépek a te lépéseid a sarukban, </t><t>oh fejedelem leánya! </t><t>A te csípőd hajlásai <i>olyanok,</i> mint a kösöntyűk, </t><t>mesteri kezeknek míve. </t>


text:
<t>A te köldököd, mint a kerekded csésze, </t><t>nem szűkölködik nedvesség nélkül; </t><t>a te hasad <i>mint a</i> gabonaasztag, </t><t>liliomokkal körül kerítve. </t>


text:
<t>A te nyakad, mint az elefánttetemből csinált torony; </t><t>a te szemeid, <i>mint</i> <i>a</i> Hesbonbeli halastók, a sok népű kapunál; </t><t>a te orrod hasonló a Libánus tornyához, </t><t>mely néz Damaskus felé. </t>


text:
<t>A te fejed hasonló rajtad a Kármelhez, </t><t>és a te fejeden hajadnak fonatékja a biborhoz, </t><t>a király is megköttetnék fürteid által! </t>


text:
<t>Azt mondám: felhágok a pálmafára, </t><t>megfogom annak ágait: </t><t>és lesznek a te emlőid, mint a szőlőnek gerézdei, </t><t>és a te orrodnak illatja, mint az almának. </t>


text:
<t>És a te ínyed, mint a legjobb bor, </t><t>melyet szerelmesem kedvére szürcsöl, </t><t>mely szóra nyitja az alvók ajkait. </t>


text:
<t>Felkelvén menjünk a szőlőkbe, </t><t>lássuk meg, ha fakad-é a szőlő, </t><t>ha kinyílott-é virágja, </t><t>ha virágzanak-é a gránátalmafák: </t><t>ott közlöm az én szerelmimet veled. </t>


text:
<t>A mandragórák illatoznak, </t><t>és a mi ajtónk előtt vannak minden drágalátos gyümölcsök, ók és újak, </t><t> <i>melyeket oh</i> én szerelmesem, néked megtartottam!</t>


text:
<pb/><t>Vajha lennél nékem én atyámfia, ki az én anyámnak emlőjét szopta, </t><t>hogy téged kivül találván megcsókolnálak; </t><t>még sem útálnának meg engem. </t>


text:
<t>Elvinnélek, bevinnélek anyámnak házába, </t><t>te oktatgatnál engem, </t><t>én meg borral itatnálak, fűszeressel, </t><t>gránátalma borral. </t>


text:
<t>Kényszerítlek <f>[2†]</f> titeket, Jeruzsálemnek leányai, </t><t>miért költenétek és miért serkentenétek fel a szerelmet, </t><t>mígnem ő akarja? </t>


text:
<t>Kicsoda ez a ki feljő <f>[3†]</f> a pusztából, </t><t>a ki az ő szerelmeséhez támaszkodik? </t><t>Az almafa alatt költöttelek fel téged, </t><t>ott szült téged a te anyád, </t><t>ott szült téged a te szülőd! </t>


text:
<t>Tégy engem mintegy pecsétet a te szívedre, </t><t>mintegy pecsétet a te karodra; </t><t>mert erős a szeretet, mint a halál, </t><t>kemény, mint a sír a buzgó szerelem; </t><t>lángjai tűznek lángjai, az Úrnak lángjai. </t>


text:
<t>Sok vizek el nem olthatnák e szeretetet: </t><t>a folyóvizek sem boríthatnák azt el: </t><t>ha az ember minden házabeli marháját adná is e szeretetért, </t><t> <i>mégis</i> megvetnék azt. </t>


text:
<t>Kicsiny húgunk van nékünk, </t><t>a kinek nincsen még emlője; </t><t>mit cselekedjünk a mi húgunk felől, </t><t>a napon, melyen arról szót tesznek? </t>


text:
<t>Ha ő kőfal, </t><t>építünk azon ezüstből palotát; </t><t>ha pedig ajtó ő, </t><t>elrekesztjük őt czédrus-deszkával. </t>


text:
<t> <i>Mikor</i> én <i>olyan leszek, mint</i> a kőfal, </t><t>és az én emlőim, mint a tornyok; </t><t>akkor olyan leszek ő előtte, </t><t>mint a ki békességet nyer. </t>


text:
<t>Szőlője volt Salamonnak Baálhamonban, </t><t>adta az ő szőlejét a pásztoroknak, </t><t>kiki annak gyümölcséért hoz </t><t>ezer-ezer ezüst <i>siklust. </i> </t>


text:
<t>Az én szőlőmre, mely én reám néz, nékem gondom lesz: </t><t>az ezer <i>siklus,</i> Salamon, tiéd legyen, </t><t>a kétszáz annak gyümölcsének őrizőié. </t>


text:
<t>Oh te, a ki lakol a kertekben! </t><t>A te társaid a te szódra figyelmeznek; </t><t>hadd halljam <i>én is. </i> </t>


text:
<t>Fuss én szerelmesem, </t><t>és légy hasonló a vadkecskéhez, </t><t>vagy a szarvasnak fiához, a drága füveknek hegyein!</t>


text:
<pb/>Ésaiásnak, Ámós fiának látása, melyet látott Júda és Jeruzsálem felől, Uzziásnak, <f>[1†]</f> Jóthámnak, Akháznak és Ezékiásnak, a Júda királyainak napjaiban.


text:
Halljátok egek, <f>[2†]</f> és vedd füleidbe föld! mert az Úr szól: Fiakat neveltem, s <f>[3†]</f> méltóságra emeltem, és ők elpártolának tőlem.


text:
Az ökör ismeri gazdáját, és a <f>[4†]</f> szamár az ő urának jászlát; Izráel nem ismeri, az én népem nem figyel reá!


text:
Oh gonosz nemzetség, hamissággal megterheltetett nép, gonosz <f>[5†]</f> mag, nemtelen fiak! elhagyták <f>[6†]</f> az Urat, megútálták az Izráel Szentjét, <i>és</i> elfordultak tőle.


text:
Miért ostorozzalak tovább, <f>[7†]</f> holott a bűnt növelitek? Minden fej beteg, és minden szív erőtelen.


text:
Tetőtől talpig nincs e <i>test</i>ben <f>[8†]</f> épség, <i>csupa</i> seb és dagadás és kelevény, a melyeket ki sem nyomtak, be sem kötöztek, olajjal sem lágyítottak.


text:
Országtok pusztaság, <f>[9†]</f> városaitokat tűz perzselé föl, földeteket szemetek láttára idegenek emésztik, és pusztaság az, mint a hol idegenek dúltak;


text:
És úgy maradt a Sion <f>[10†]</f> leánya, mint kunyhó a szőlőben, mint kaliba az ugorkaföldön, mint megostromlott város.


text:
Ha a seregeknek Ura valami keveset meg nem <f>[11†]</f> hagyott volna bennünk, úgy jártunk volna mint Sodoma, és Gomorához <f>[12†]</f> volnánk hasonlók.


text:
<pb/>Halljátok az Úrnak beszédét, Sodoma fejedelmei, <f>[13†]</f> és vedd füleidbe Istenünk tanítását, Gomora népe!


text:
Mire való nékem véres áldozataitoknak <f>[14†]</f> sokasága? ezt mondja az Úr; megelégeltem a kosok egészen égőáldozatait és a hízlalt barmok kövérét; s a tulkok, bárányok és bakok vérében nem gyönyörködöm;


text:
Ne hozzatok többé hazug ételáldozatot, <f>[15†]</f> a jó illattétel útálat előttem; újhold, szombat s ünnepre-felhívás: bűnt és ünneplést el nem szenvedhetek.


text:
És ha kiterjesztitek <f>[16†]</f> kezeiteket, elrejtem szemeimet előletek; sőt ha megsokasítjátok is az imádságot, én meg nem hallgatom: vérrel <f>[17†]</f> rakvák kezeitek.


text:
Mosódjatok, <f>[18†]</f> tisztuljatok meg, távoztassátok el szemeim elől cselekedeteitek gonoszságát, szünjetek meg gonoszt <f>[19†]</f> cselekedni;


text:
Tanuljatok jót tenni; törekedjetek igazságra, <f>[20†]</f> vezessétek jóra az erőszakoskodót, pártoljátok az árvák és özvegyek ügyét.


text:
<pb/>No jertek, törvénykezzünk, <f>[21†]</f> azt mondja az Úr! ha bűneitek skárlátpirosak, hófehérek lesznek, és ha vérszínűek, mint a karmazsin, olyanok lesznek, mint a gyapjú.


text:
Mint lett <f>[24†]</f> paráznává a hív város! teljes vala jogossággal, igazság lakozott benne, és most gyilkosok!


text:
Fejedelmid megátalkodottak és lopóknak társai; <f>[26†]</f> mind szereti az ajándékot és vesztegetést hajhász, árvát nem pártolnak, és az özvegy ügye nem kerül eléjök.


text:
Ezért azt mondja az Úr, a seregeknek Ura, Izráel erős <i>Istene</i>: Jaj! mert vígasztalást <f>[27†]</f> veszek háborgatóimon, és bosszút állok ellenségimen!


text:
És kezemet ellened fordítom, és kiolvasztom <f>[28†]</f> mintegy lúggal salakodat, és eltávolítom minden ólmodat;


text:
És adok néked oly birákat, mint régen, és oly tanácsosokat, mint kezdetben, s ekkor azt mondják te néked: ez igaz <f>[29†]</f> város, ez hív város.


text:
De elvesznek <f>[31†]</f> a bűnösök és gonoszok egyetemben, s megemésztetnek, a kik az Urat elhagyták.


text:
Mert szégyen éri őket a cserfákért, a melyekben <f>[32†]</f> gyönyörködétek, és pirulni fogtok a kertek miatt, a melyeket kedveltek;


text:
Lészen az utolsó időkben, hogy erősen fog állani az Úr házának hegye, hegyeknek felette, és magasabb lészen a halmoknál, és özönleni fognak <f>[1†]</f> hozzá minden pogányok;


text:
És eljönnek sok népek, mondván: Jertek menjünk fel az Úr hegyére, Jákób Istenének házához, hogy megtanítson minket az Ő útaira, és mi járjunk az Ő ösvényein, mert tanítás Sionból jő, és Jeruzsálemből az Úrnak beszéde;


text:
Ki ítéletet tesz a pogányok között, és bíráskodik sok nép felett; és csinálnak fegyvereikből kapákat, <f>[2†]</f> és dárdáikból metszőkéseket, és nép népre kardot nem emel, és hadakozást többé nem tanul.


text:
Mert elhagytad, <f>[4†]</f> <i>Uram,</i> a Te népedet, Jákób házát; mivel telvék napkeleti erkölcsökkel, és szemfényvesztők, mint a <f>[5†]</f> Filiszteusok, és idegenek fiaival kötnek szövetséget;


text:
És betelt földje ezüsttel és aranynyal, és nincs szere-száma kincseinek; betelt földje lovakkal, és nincs szere-száma szekereinek;


text:
És betelt földje <f>[6†]</f> bálványokkal, <i>és </i>kezeik csinálmányának hajolnak meg, mit ujjaik csináltak.


text:
Menj be a kősziklába, és rejtőzzél el a porba az Úr félelme elől, és az Ő nagyságának dicsősége <f>[7†]</f> előtt.


text:
A kevély szemű <f>[8†]</f> közember megaláztatik, és a főemberek magassága <i>porba</i> hajtatik, és csak az Úr magasztaltatik fel ama napon.


text:
Mert a seregek <f>[9†]</f> Urának napja <i>eljő</i> minden kevély és magas ellen, és minden felemelkedett ellen, és az megaláztatik.


text:
És Libánon minden czédrusai ellen, a melyek magasak és felemelkedettek, s Básánnak minden <f>[10†]</f> tölgyfái ellen;


text:
És <i>porba</i> hajtatik a közember kevélysége, és megaláztatik a főemberek magassága, és egyedül az Úr magasztaltatik fel ama napon.


text:
És bemennek a sziklák barlangjaiba és a föld hasadékaiba, az Úr félelme elől és nagyságának dicsősége előtt, mikor felkél, hogy megrettentse a földet.


text:
Ama napon odadobja <f>[13†]</f> az ember ezüst bálványait és arany bálványait, miket magának csinált, hogy azok előtt meghajoljon, a vakondokoknak és denevéreknek,


text:
Hogy elmenjen a sziklák lyukaiba és a hegyek hasadékiba, az Úr félelme elől és az Ő nagyságának dicsősége előtt, mikor felkél, hogy megrettentse a földet.


text:
<pb/>Oh szünjetek meg <f>[1†]</f> hát az emberben <i>bízni</i>, a kinek <i>egy</i> lehellet van orrában, mert hát ugyan mire becsülhető ő?


text:
Mert ímé az Úr, a seregeknek Ura elveszi Jeruzsálemből és Júdából a támaszt és a táplálót, a kenyérnek minden erejét és a víznek <f>[2†]</f> minden erejét;


text:
És nyomorba jut a nép; egyik a másik ellen, ki-ki az ő társa ellen támad, a gyermek az öreg ellen, becstelen a tisztes ellen;


text:
És ha valaki megragadja atyja nemzetségéből való rokonát, <i>mondván:</i> Néked ruhád van, légy fejedelmünk és e romlás kezed alatt legyen:


text:
Ez ama napon így fog felkiáltani: Nem leszek sebkötöző, házamban is nincsen kenyér és nincs ruha; ne tegyetek engem e nép fejedelmévé!


text:
Mert megromlott Jeruzsálem, és Júda elesett, mert nyelvök és cselekedeteik az Úr ellen vannak, hogy az Ő dicsőséges szemeit ingereljék.


text:
Arczuk tekintete tesz ellenök bizonyságot, bűneikkel Sodoma módjára kérkednek, <f>[5†]</f> nemhogy eltitkolnák; jaj lelköknek! mert magok szereztek magoknak gonoszt.


text:
Mondjátok az igaznak, hogy jól lészen <f>[6†]</f> <i>dolga</i>, mert cselekedeteik gyümölcsével élnek.


text:
Jaj a gonosznak, gonoszul lesz <i>dolga,</i> mert kezeinek <f>[7†]</f> cselekedete szerint fizetnek néki.


text:
Népem nyomorgatói gyermekek, és asszonyok uralkodnak rajta; népem! a te vezéreid hitetők, és ösvényidnek útját elrejtik <f>[8†]</f> előled.


text:
Az Úr törvénybe megy népe véneivel és fejedelmivel: Hiszen ti lelegeltétek a szőlőt, <f>[9†]</f> szegénytől rablott marha van házaitokban:


text:
Mi dolog, hogy népemet összezúzzátok, és a szegények orczáját összetöritek? ezt mondja az Úr, a seregeknek Ura.


text:
És szól az Úr: Mivel Sion leányai felfuvalkodtak, és felemelt nyakkal járnak, szemeikkel pillognak, és aprókat lépve járnak, és lábokkal nagy zengést bongást szereznek:


text:
És lesz a balzsamillat helyén büdösség, az öv helyén kötél, és a felfodrozott haj helyén kopaszság, a szép köpenynek helyén zsákruha, és a szépség helyén homlokra sütött bélyeg.


text:
És megragad hét asszony egy férfit ama napon, mondván: A magunk kenyerét eszszük és a mi ruhánkba öltözködünk, csak hadd neveztessünk a te nevedről, és vedd le rólunk <f>[11†]</f> gyalázatunkat!


text:
<pb/>És ama napon az Úrnak <f>[1†]</f> csemetéje ékes és dicsőséges lészen, és a földnek gyümölcse nagyságos és díszes <f>[2†]</f> Izráel maradékának.


text:
És lészen, hogy a ki Sionban meghagyatik, és Jeruzsálemben megmarad, szentnek <f>[3†]</f> mondatik, minden, valaki Jeruzsálemben az élők közé beiratott.


text:
Ha elmosta az Úr Sion leányainak undokságát, és Jeruzsálem vérét eltisztítá belőle az ítélet lelkével, <f>[4†]</f> a megégetés lelkével:


text:
Akkor teremteni fog az Úr Sion hegyének minden helye fölé és gyülekezetei fölé nappal felhőt <f>[5†]</f> és ködöt, s lángoló tűznek fényességét éjjel; mert ez egész dicsőségen oltalma lészen;


text:
<pb/>Hadd énekelek kedvesemről, szerelmesemnek énekét az Ő szőlőjéről! Kedvesemnek <f>[1†]</f> szőlője van nagyon kövér hegyen;


text:
Felásta és megtisztítá kövektől, nemes vesszőt plántált belé, és közepére tornyot építtetett, sőt benne már sajtót is vágatott; és várta, hogy majd jó szőlőt terem, és az vadszőlőt termett!


text:
Mit kellett volna még tennem szőlőmmel; mit meg nem tettem vele? Miért vártam, hogy jó szőlőt terem, holott vadat termett?!


text:
Azért most tudatom veletek, hogy mit teszek szőlőmmel; <f>[2†]</f> elvonszom kerítését, hogy lelegeltessék, elrontom kőfalát, hogy eltapodtassék;


text:
És parlaggá teszem; nem metszetik és nem kapáltatik meg, tövis és gaz veri föl, és parancsolok a fellegeknek, hogy rá esőt ne adjanak!


text:
A seregek Urának szőlője pedig Izráel háza, és Júda férfiai az Ő gyönyörűséges ültetése; <f>[3†]</f> és várt jogőrzésre, s ím lőn jogorzás; és irgalomra, s ím lőn siralom!


text:
<pb/>Jaj azoknak, a kik a házhoz házat ragasztanak, <f>[4†]</f> és mezőt foglalnak a mezőkhöz, míg egy helyecske sem marad, és csak ti magatok laktok itt e földön!


text:
Hallásomra <i>megesküdt</i> a seregeknek Ura, hogy sok házak pusztasággá lesznek, a nagyok és szépek lakos nélkül,


text:
Jaj azoknak, a kik jó reggelen részegítő ital után <f>[5†]</f> futkosnak, <i>és</i> mulatnak estig, <i>és</i> bor hevíti őket:


text:
És czitera, lant, dob, síp és bor van lakodalmokban, de az Úrnak dolgát nem tekintik meg, és nem <f>[6†]</f> látják kezeinek cselekedetét.


text:
Ezért fogságba megy népem, mivelhogy tudomány nélkül való, és főemberei éhen halnak, és sokasága szomjú miatt eped meg;


text:
Azért a sír kiszélesíti torkát és feltátja száját szertelen, és leszállnak abba <i>népem</i> főemberei, és zajongó sokasága, és minden örvendezői;


text:
És <i>porba</i> hajtatik a <f>[7†]</f> közember, és megaláztatik a főember, és a nagyok szemei megaláztatnak.


text:
És felmagasztaltatik <f>[8†]</f> a seregeknek Ura az ítéletben, s a szent Isten megszenteli magát igazságban.


text:
A kik ezt mondják: siessen és tegye hamar munkáját, hogy lássuk, s közelítsen és jőjjön el Izráel Szentjének tanácsa, <f>[9†]</f> hogy tudjuk meg.


text:
Jaj azoknak, a kik a gonoszt jónak mondják és a jót gonosznak; a kik a sötétséget világossággá s a világosságot sötétséggé teszik, és teszik a keserűt édessé, s az édest keserűvé!


text:
Ezért, mint a polyvát megemészti a tűznek nyelve, és az égő széna összeomlik: gyökerök megrothad, virágjok mint a por elszáll, <f>[12†]</f> mert a seregek Urának törvényét megvetették, és Izráel szentjének beszédét megútálták.


text:
Ezért gerjedt fel az Úrnak haragja népe ellen, és felemelé rá kezét, és megveri, hogy a hegyek megrendülnek, és holttestök szemétként fekszik az utczán. Mindezekkel haragja <f>[13†]</f> el nem mult, és keze még felemelve van.


text:
És zászlót emel a távoli népeknek, és süvölt a föld határán <i>lako</i>zóknak, és ímé hamarsággal könnyen eljőnek.


text:
Nem lesz köztük egy is elfáradott, sem tántorgó; nem szunnyad, és nem aluszik; derekának öve sem oldódik meg, és nem szakad el saruja szíja sem;


text:
Nyilai élesek, és minden ő kézívei felvonvák, lovai körme, miként a kova, és kerekei mint a forgószél;


text:
Ordítása, mint az oroszláné, és ordít, mint az oroszlán-kölykök, és morog <f>[14†]</f> s prédát ragad s elviszi, és nincs, a ki elvegye tőle;


text:
És rámordul ama napon, mint tenger mormolása; és ő a földre néz, de ímé ott sűrű sötétség; és a nap meghomályosodik <f>[15†]</f> a ráborult homályban!


text:
<pb/>A mely esztendőben meghala Uzziás király, látám az Urat ülni magas és felemeltetett székben, és palástja betölté a templomot;


text:
Szeráfok <f>[1†]</f> állanak vala felette: mindeniknek hat-hat szárnya vala: kettővel orczáját fedé be, kettővel lábait fedé be, és kettővel lebegett;


text:
És kiált vala egy a másiknak, és mondá: Szent, szent, szent a seregeknek Ura, teljes mind a <i>széles</i> föld az ő dicsőségével!


text:
Akkor mondék: Jaj nékem, elvesztem, mivel tisztátalan ajkú vagyok és tisztátalan <f>[3†]</f> ajkú nép közt lakom: hisz a királyt, a seregeknek Urát láták szemeim!


text:
És hozzám repült egy a szeráfok közül, és kezében eleven szén vala, a melyet fogóval vett volt az oltárról;


text:
És illeté számat azzal, és mondá: Ímé ez illeté <f>[4†]</f> ajkaidat, és hamisságod eltávozott, és bűnöd elfedeztetett.


text:
És hallám az Úrnak szavát, a ki ezt mondja vala: Kit küldjek el és ki megyen el nékünk? Én pedig mondék: Ímhol vagyok én, küldj el engemet!


text:
És monda: Menj, és mondd ezt e népnek: Hallván <f>[5†]</f> halljatok és ne értsetek, s látván lássatok és ne ismerjetek;


text:
Kövérítsd meg e nép szívét, és füleit dugd be, és szemeit kend be: ne lásson szemeivel, ne halljon füleivel, ne értsen szívével, hogy meg ne térjen, és meg ne gyógyuljon.


text:
És én mondék: Meddig <i>lészen ez</i> Uram?! És monda: Míg a városok pusztán állanak lakos nélkül, és a házak emberek nélkül, s a föld is puszta lészen;


text:
És ha megmarad még rajta egy tizedrész, ismétlen elpusztul ez is; <i>de</i> mint a terpentinfának és cserfának törzsük marad kivágatás után: az ő törzsük szent mag lészen!


text:
<pb/>És lőn a Júda királyának, <f>[1†]</f> Akháznak, az Uzziás fiának, Jóthám fiának napjaiban, eljöve Reczin, Sziriának királya, és Remaljának fia, Pékah, Izráelnek királya Jeruzsálem ellen, hogy azt megostromolja; de nem veheté meg azt.


text:
És hírül vivék a Dávid házának, mondván: Sziria Efraimmal egyesült! és megindula szíve s népének szíve, a mint megindulnak az erdő fái a szél miatt.


text:
És mondá az Úr Ésaiásnak: Menj ki, kérlek, Akház eleibe te és Seár-Jásub fiad, a felső tó <f>[2†]</f> csatornájának végéhez, a ruhafestők mezejének útján;


text:
És mondd néki: Vigyázz és légy nyugodt; ne félj! és meg ne lágyuljon szíved e két füstölgő üszögdarab miatt, Reczinnek és Sziriának, és Remalja fiának felgerjedett haragja miatt!


text:
Menjünk el Júda ellen, s reszkettessük meg, és kapcsoljuk magunkhoz, és tegyük <f>[3†]</f> királylyá benne Tábeal fiát,


text:
Mert Sziria feje Damaskus, és Damaskusnak feje Reczin, és még hatvanöt esztendő, s megromol Efraim és nép nem lészen.


text:
Efraim feje pedig Samaria, és Samaria feje a Remalja fia: ha nem hisztek, <f>[4†]</f> bizony meg nem maradtok!


text:
Akkor monda <i>a próféta:</i> Halld meg hát, Dávid háza! hát nem elég embereket bosszantanotok, hogy még az én Istenemet is bosszantjátok?


text:
Ezért ád jelt néktek az Úr maga: Ímé, a szűz <f>[6†]</f> fogan méhében, és szül fiat, s nevezi azt Immánuelnek,


text:
Mert mielőtt e gyermek megtanulná megvetni a gonoszt, és a jót választani, elpusztul a föld, melynek két királyától te reszketsz.


text:
<pb/>És hozni fog az Úr reád és népedre és atyád házára oly napokat, milyenek <f>[7†]</f> még nem jöttenek, mióta Efraim elszakadott Júdától: Assiria királyát.


text:
És lesz ama napon: süvölt az Úr az Égyiptom folyóvize mellett való legyeknek, s Assiria földje méheinek,


text:
S mind eljönnek, és letelepszenek a meredek völgyekben és sziklák hasadékaiban, minden töviseken és minden legelőkön.


text:
Ama napon leberetválja az Úr a folyón túl bérlett beretvával, Assiria királya által a főt s a lábak szőrét, a mely a szakált is leveszi;


text:
És lészen, hogy a tej bősége miatt vajat eszik; mert vajat és mézet eszik, valaki csak megmaradott e földön.


text:
S lészen ama napon, hogy minden helyet, a hol ezer szőlőtő ezer siklust érő vala, tövis és gaz ver fel.


text:
Sőt a hegyekre, a melyeket kapával kapáltanak, sem fogsz felmenni, félvén a tövistől és gaztól; hanem barmok legelőjévé lesznek és juhok járásává.


text:
<pb/>És monda nékem az Úr: Végy magadnak egy nagy táblát, és írd <f>[1†]</f> fel reá közönséges betűkkel: siess zsákmányra <i>és </i>gyorsan prédára;


text:
És bementem a prófétaasszonyhoz, a ki fogant, és szült fiat; és mondá az Úr nékem: Nevezd nevét: siess zsákmányra <i>és</i> gyorsan prédára.


text:
Mert mielőtt e gyermek ezt ki tudja mondani: apám és anyám, Damaskus gazdagságát és Samaria prédáját Assiria királyának szolgája <f>[2†]</f> elviszi.


text:
Azért ímé rájok hozza az Úr a folyónak erős és sok vizét, <f>[3†]</f> Assiria királyát és minden ő hatalmát, és feljő minden medre fölé, és foly minden partjai felett,


text:
És becsap Júdába, és megáradván átmegy rajta, s torkig ér, és elterjesztett szárnyai ellepik földednek szélességét, oh Immánuel!


text:
Fenekedjetek csak népek és romoljatok meg; figyeljetek, valakik messze laktok; készüljetek és megrontattok; készüljetek és megrontattok.


text:
Tanácskozzatok, de <f>[4†]</f> haszontalan lesz, beszéljetek beszédet, de nem áll meg, <f>[5†]</f> mert Isten van mi velünk!


text:
<pb/>Mert így szólott hozzám az Úr, rajtam lévén erős keze, hogy tanítson engem, hogy e népnek útján ne <f>[6†]</f> járjak, mondván:


text:
Ti ne mondjátok összeesküvésnek, valamit e nép összeesküvésnek mond, és félelme szerint ne féljetek és ne rettegjetek;


text:
És Ő néktek szenthely lészen; de megütközés köve <f>[7†]</f> és botránkozás sziklája Izráel két házának, s tőr és háló Jeruzsálem lakosainak.


text:
Ímhol vagyok én <f>[11†]</f> és a fiak, kiket adott nékem az Úr jelekül és csodákul Izráelben: a Sion hegyén lakozó seregeknek Urától <i>vagyunk mi!</i>


text:
És ha ezt mondják tinéktek: Tudakozzatok a <f>[12†]</f> halottidézőktől és a jövendőmondóktól, a kik sipognak és suttognak: hát nem Istenétől tudakozik-é a nép? <f>[13†]</f> az élőkért a holtaktól <i>kell-é tudakozni</i>?


text:
A tanításra és bizonyságtételre <i>hallgassatok!</i> Ha nem ekként szólnak azok, a kiknek nincs hajnalok:


text:
Úgy bolyongani fognak <i>a földön</i>, szorongva és éhezve; és lészen, hogyha megéhezik, felgerjed és megátkozza királyát és Istenét, s néz fölfelé,


text:
És azután a földre tekint, és ímé mindenütt nyomor és sötétség, és szorongatásnak éjszakája, ő pedig a sűrű sötétben <f>[14†]</f> elhagyatva!


text:
<pb/>De nem lesz mindig sötét ott, a hol most szorongatás van; először <f>[1†]</f> megalázta Zebulon és Nafthali földjét, de azután megdicsőíti a tenger útját, a Jordán túlsó partját <i>és </i>a pogányok határát.


text:
<pb/>A nép, a mely sötétségben <f>[2†]</f> jár vala, lát nagy világosságot; a kik lakoznak a halál árnyékának földében, fény ragyog fel fölöttök!


text:
Te megsokasítod e népet, nagy örömöt szerzesz néki, és örvendeznek előtted az aratók örömével, <f>[3†]</f> és vígadoznak, mint mikoron zsákmányt osztanak.


text:
Mert terhes igáját és háta vesszejét, az őt nyomorgatónak botját összetöröd, mint <f>[4†]</f> a Midián napján;


text:
Mert egy gyermek születik nékünk, fiú <f>[5†]</f> adatik nékünk, és az uralom az ő vállán lészen, és hívják nevét: csodálatosnak, <f>[6†]</f> tanácsosnak, erős Istennek, örökkévalóság atyjának, békesség fejedelmének!


text:
Uralma növekedésének és békéjének nem lesz vége a <f>[7†]</f> Dávid trónján és királysága felett, hogy fölemelje és megerősítse azt jogosság és igazság által mostantól mindörökké. A <f>[8†]</f> seregek Urának buzgó szerelme mívelendi ezt!


text:
Téglák omlottak le, és mi faragott kőből építünk; fügefák vágattak ki, és mi czédrusokat ültetünk helyökre!


text:
A Sziriabeliek <f>[10†]</f> elől, és a Filiszteusok hátul, s falják Izráelt feltátott torokkal. Mindezekkel azonban haragja el nem múlt, és keze még felemelve van.


text:
Hiszen e nép <f>[11†]</f> nem tért meg az őt verő <i>Isten</i>hez, és a seregeknek Urát nem keresték;


text:
Ezért ifjaiban sem gyönyörködik az Úr, s árváin és özvegyein sem könyörül; mert mindnyájan istentelenek és gonosztevők, és minden száj bolondságot beszél. Mindezekkel haragja el nem múlt, és keze még felemelve van.


text:
Mert a gonoszság felgerjedt, mint a tűz, s tövist és gazt emészt, és meggyújtja a sűrű erdőt, és <f>[14†]</f> felgomolyg az füst oszlopában.


text:
A seregek Urának haragja miatt kiégett a föld, <f>[15†]</f> és a nép a tűznek eledele lőn: Senki atyjafián <f>[16†]</f> nem könyörül,


text:
Jobbkézre vág és megéhezik, eszik balkézre és nem elégszik meg; mindnyájan <f>[17†]</f> karjoknak húsát eszik,


text:
Manassé Efraimot és Efraim Manassét; s mindketten Júda ellen <i>kelnek</i>. Mindezekkel haragja el nem múlt, és keze még felemelve van.


text:
Hogy elriaszszák a gyöngéket a törvénykezéstől, s elrabolják népem szegényeinek igazságát, <f>[2†]</f> hogy legyenek az özvegyek az ő prédájok, és az árvákban zsákmányt vessenek.


text:
S vajjon mit míveltek a meglátogatásnak és a messzünnen rátok jövő pusztulásnak napján? <f>[3†]</f> Kihez futtok segítségért, és hol hagyjátok dicsőségeteket?


text:
Bizony csak: a foglyok alá hanyatlanak és a megölettek alá hullanak; mind ezekkel haragja el nem múlt, és keze még felemelve van.


text:
Istentelen nemzetség ellen küldtem őt, és haragom népe ellen rendelém, hogy prédáljon és zsákmányt vessen, és eltapodja azt, mint az utczák sarát.


text:
De ő nem így vélekedik, és szíve nem így gondolkozik, mert ő pusztítani akar, <f>[4†]</f> és kigyomlálni sok népeket.


text:
Nem úgy <i>megvettem-é</i> Kalnót, mint Kárkemist? És Hamáthot, <f>[5†]</f> mint Arphádot? És Samariát, mint Damaskust?


text:
Miképen megtalálta volt kezem a bálványok országait, holott pedig több faragott képük volt, <f>[6†]</f> mint Jeruzsálemnek és Samariának,


text:
Avagy a mint cselekedtem Samariával és az ő bálványaival; nem úgy cselekedhetem-é Jeruzsálemmel és bálványképeivel?


text:
Ezért ha majd elvégezi az Úr minden dolgát Sion hegyén és Jeruzsálemben, meglátogatom az Assiriabeli király nagyakaró <f>[7†]</f> szíve gyümölcsét és nagyralátó szeme kevélységét.


text:
Mert ezt mondá: Kezem erejével míveltem <i>ezt</i> és bölcseségemmel, mivel okos vagyok; elvetettem <i>sok</i> népeknek határit, és kincseikben zsákmányt vetettem, és leszállítám, mint erős, a <i>magasan</i> ülőket;


text:
És kezem úgy találta mintegy fészket a népek gazdagságát; és a mily <i>könnyen</i> elszedik az elhagyott tojásokat, azonképen foglaltam én el az egész földet; és nem volt senki, a ki szárnyát mozdította, vagy száját megnyitotta, vagy csak sipogott volna is!


text:
Avagy dicsekszik-é a fejsze azzal szemben, a ki vele vág? vagy a fűrész felemeli-é magát az ellen, a ki vonsza azt? <f>[8†]</f> Mintha a bot forgatná azt, a ki őt felemelé, és a pálcza felemelné <i>azt, a mi</i> nem fa!


text:
Azért az Úr, a seregek Ura kövéreire ösztövérséget bocsát, és az ő dicsősége alatt égés ég, miként a tűz égése;


text:
És lészen Izráel világossága tűz gyanánt, és annak Szentje láng gyanánt, és ég és megemészti gazzát és tövisét egy napon;


text:
Az ő erdejének és kertjének ékességét pedig lelkétől mind testéig megemészti, <f>[9†]</f> és lesorvad, mint a sorvadozó;


text:
<pb/>És lészen ama napon, hogy többé nem támaszkodik Izráel maradéka és a ki megmaradt Jákób házából, az őt nyomorgatóhoz, hanem támaszkodik az Úrhoz, Izráel Szentjéhez hűségesen;


text:
Mert ha néped Izráel számszerint annyi lenne is, mint a tenger fövenye, <i>csak</i> maradéka tér meg; <f>[11†]</f> az elvégezett pusztulás elárad igazsággal!


text:
Azért így szól az Úr, a seregeknek Ura: Ne félj népem, Sionnak lakosa, az Assiriabeli királytól! <i>bár</i> botjával megver tégedet és pálczáját felemeli rád, miként Égyiptom egykoron;


text:
Mert még csak egy kevés idő van: és elfogy búsulásom, és haragom az ő megemésztésökre <f>[12†]</f> lészen!


text:
És a seregeknek Ura ostort emel ő ellenök, miként a <f>[13†]</f> Midián levágatása idején az Oreb kőszikláján, és pálczáját a tenger fölé emeli, mint Égyiptomban egykoron.


text:
És lesz ama napon: eltávozik az ő terhe válladról és igája nyakadról, és megromol az iga a kövérségnek miatta.


text:
Átmennek a szoroson, Gébában lesz hálóhelyünk; megrémül Ráma, Gibea, Saulnak <f>[14†]</f> <i>városa</i> elfut.


text:
Még Nóbba <i>megyen</i> ma, hogy ott megálljon, és emeli már kezét Sion leányának hegye és Jeruzsálemnek halma ellen!


text:
De ímé az Úr, a seregeknek Ura: levagdalja az ágakat rémítő <i>hatalom</i>mal, és a magas termetűek kivágattatnak, és a magasságosak megaláztatnak;


text:
<pb/>És származik egy vesszőszál Isai törzsökéből, s <f>[1†]</f> gyökereiből egy virágszál nevekedik.


text:
A kin az Úrnak lelke <f>[2†]</f> megnyugoszik: bölcseségnek és értelemnek lelke, tanácsnak és hatalomnak lelke, az Úr ismeretének és félelmének lelke.


text:
És gyönyörködik az Úrnak félelmében, és nem szemeinek látása szerint ítél, és nem füleinek hallása szerint bíráskodik:


text:
Igazságban ítéli a gyöngéket, és tökéletességben bíráskodik a föld szegényei felett; megveri a földet szájának vesszejével, és ajkai <f>[3†]</f> lehével megöli a hitetlent.


text:
És lakozik a farkas a <f>[5†]</f> báránynyal, és a párducz a kecskefiúval fekszik, a borjú és az oroszlán-kölyök és a kövér barom együtt lesznek, és egy kis gyermek őrzi azokat;


text:
A tehén és medve legelnek, <i>és</i> együtt feküsznek fiaik, az oroszlán, mint az ökör, szalmát eszik;


text:
És gyönyörködik a csecsszopó a viperák lyukánál, és a csecstől elválasztott a baziliskus lyuka felett terjengeti kezét:


text:
Nem ártanak <f>[6†]</f> és nem pusztítnak sehol szentségemnek hegyén, mert teljes lészen a föld az Úr <f>[7†]</f> ismeretével, mint a vizek a tengert beborítják.


text:
<pb/>És lesz ama napon, hogy Isai gyökeréhez, a ki a népek zászlója <f>[8†]</f> lészen, eljőnek a pogányok, és az ő nyugodalma dicsőség lészen.


text:
És lesz ama napon: az Úr másodszor nyujtja ki kezét, hogy népe maradékát megvegye, a mely megmaradt Assiriától, Égyiptomtól, Pathrosztól, Szerecsenországtól, Elámtól, Sinártól, Hamáthtól és a tenger szigeteitől.


text:
És zászlót emel a pogányok előtt, és összegyűjti Izráel elszéledt fiait, és Júdának szétszórt <f>[9†]</f> leányait egybegyűjti a földnek négy szárnyairól.


text:
Megszünik Efraimnak irígysége, és Júdából a gyűlölködők kivágattatnak; Efraim nem irígykedik <f>[10†]</f> Júdára, és Júda sem támad többé Efraimra.


text:
És repülnek a Filiszteusoknak hátára napnyugot felé, és kelet fiaiban együtt vetnek zsákmányt, <i>és</i> kezet vetnek Edomra és Moábra, és az Ammoniták engednek nékik.


text:
És az Úr megátkozza Égyiptom tengerének nyelvét, és kezét felemeli az Eufráth fölé erős száraztó szélben, és hét patakra csapja azt, és <i>népét</i> sarus lábbal vezeti át,


text:
És <i>csinált</i> út lészen népe maradékának, a mely megmaradt Assiriától, a mint volt Izráelnek, mikor kijött Égyiptomnak <f>[11†]</f> földéből.


text:
<pb/>És így szólsz ama napon: Hálákat adok néked, oh Uram! mert jóllehet haragudtál <f>[1†]</f> reám, <i>de</i> elfordult haragod, és megvígasztaltál engemet!


text:
Ímé, az Isten az én szabadítóm! bízom és nem félek; mert erősségem és énekem <f>[2†]</f> az Úr, az Úr, és lőn nékem szabadítóm!


text:
És így szólotok ama napon: Adjatok hálát <f>[3†]</f> az Úrnak, magasztaljátok az Ő nevét, hirdessétek a népek közt nagyságos dolgait, mondjátok, hogy nagy az Ő neve.


text:
Emeljetek zászlót kopasz hegyen, kiáltsatok nékik, kézzel intsetek, hogy bevonuljanak a fejedelmek <f>[2†]</f> kapuin!


text:
Én parancsoltam <f>[3†]</f> felszentelt <i>vitéz</i>eimnek, és elhívtam erősimet haragomnak <i>véghezvitelére,</i> a kik én bennem büszkén örvendenek.


text:
Hah! zsibongás a hegyeken, mint nagy néptömegé; hah! összegyűlt népek országainak zúgása; a seregek Ura harczi sereget számlál.


text:
Jőnek messze földről, az égnek végéről, az Úr, és haragjának eszközei, elpusztítani <f>[4†]</f> mind az egész földet.


text:
És megrémülnek, kínok és fájdalmak fogják el őket, és szenvednek, mint a szülőasszony; egyik a másikon csodálkozik, <f>[7†]</f> és arczuk lángba borul.


text:
Ímé az Úrnak napja jő kegyetlen búsulással és felgerjedt haraggal, hogy a földet pusztasággá tegye, és annak bűnöseit <f>[8†]</f> elveszesse arról.


text:
Mert az ég csillagai és csillagzatai nem ragyogtatják fényöket, <f>[9†]</f> sötét lesz a nap támadásakor, és a hold fényét nem tündökölteti.


text:
És meglátogatom a földön a bűnt, és a gonoszokon vétküket, és megszüntetem az istentelenek kevélységét, és az erőszakoskodóknak <f>[10†]</f> gőgjét megalázom.


text:
Ezért az egeket <f>[11†]</f> megrendítem, és megindul helyéről a föld is, a seregek Urának búsulása miatt, és felgerjedett haragjának napján,


text:
És mint az űzött zerge, és mint a pásztor nélkül való nyáj, kiki népéhez tér meg, és kiki az ő földére fut;


text:
Kisdedeiket szemök előtt zúzzák szét, <f>[12†]</f> házaikat elzsákmányolják, és feleségeiket megszeplősítik.


text:
Ímé, én feltámasztom ellenök a Médiabelieket, <f>[13†]</f> a kik ezüsttel nem gondolnak, és aranyban nem gyönyörködnek;


text:
Kézíveik szétzúznak ifjakat, és nem könyörülnek a méh gyümölcsén, a <f>[14†]</f> fiaknak nem irgalmaz szemök:


text:
És <i>olyan</i> lesz Babilon, <f>[15†]</f> a királyságok ékessége, a Khaldeusok dicsekvésének dísze, mint a hogyan elpusztítá Isten Sodomát és Gomorát;


text:
Nem ülik meg <f>[16†]</f> soha, és nem lakják nemzetségről nemzetségre, nem von sátort ott az arábiai, és pásztorok sem tanyáznak ott;


text:
Hanem vadak tanyáznak ott, és baglyok töltik be házaikat, és struczok laknak ott, és bakok <f>[17†]</f> szökdelnek ott;


text:
És vad ebek üvöltenek palotáikban, és mulató házaikban sakálok; és ideje nem sokára eljő, és napjai nem késnek.


text:
<pb/>Mert könyörül az Úr Jákóbon, és ismét elválasztja Izráelt, és megnyugotja őket földjükön; és a jövevény hozzájok adja magát, és a Jákób házához csatlakoznak;


text:
És felveszik őket a népek, és elviszik őket lakhelyökre, és Izráel háza bírni fogja őket az Úr földén, szolgák és szolgálók gyanánt; és foglyaik lesznek foglyul vivőik, és uralkodnak nyomorgatóikon.


text:
És majd ama napon, a melyen nyugalmat ád néked az Úr fáradságodtól és nyomorúságodtól és ama kemény szolgálattól, a melylyel szolgálnod kellett,


text:
E gúnydalt mondod Babilon királya felett, és szólsz: Miként lőn vége a nyomorgatónak, a szolgaság házának vége lőn!


text:
A ki népeket vert dühében szüntelen való veréssel, leigázott népségeket haraggal, kergettetik feltartózhatlanul.


text:
Még a cziprusok is örvendenek rajtad: a Libánon czédrusai <f>[1†]</f> <i>ezt mondják:</i> Mióta te megdőltél, nem jő favágó ellenünk.


text:
Alant a sír megindul te miattad megérkezésedkor, miattad felriasztja árnyait, a föld minden hatalmasit, felkölti székeikről a népek minden királyait;


text:
Mind megszólalnak, és ezt mondják néked: Erőtlenné lettél te is, miként mi; hozzánk hasonlatos levél!


text:
Kevélységed <i>és</i> lantjaid zengése a sírba szállt; fekvő ágyad férgek, és takaró lepled <f>[2†]</f> pondrók!


text:
Holott te ezt mondád szívedben: Az égbe megyek fel, az Isten csillagai fölé helyezem ülőszékemet, és lakom a gyülekezet <f>[3†]</f> hegyén messze északon.


text:
A kik látnak, rád tekintenek, <i>és</i> elgondolják: Ez-é a föld ama háborgatója, a ki királyságokat rendített meg?


text:
Te pedig <i>messze</i> vettetel sírodtól, mint valami hitvány gally, takarva megölettekkel, fegyverrel átverettekkel, sziklasírba leszállókkal, mint valami eltapodott holttest!


text:
Nem egyesülsz velök a sírban, mert elpusztítád földedet, megölted népedet: nem él sokáig a gonoszok magva <f>[4†]</f> <i>sem!</i>


text:
Készítsetek öldöklést az ő fiainak atyáik vétkéért, hogy fel ne keljenek, és örökségül bírják e földet, és városokkal töltsék be e földnek színét!


text:
És felkelnek ő ellenök, szóla a seregeknek Ura, és kivágom Babilon nevét és maradékát, fiait és unokáit, szól az Úr;


text:
És a sündisznónak örökségévé és álló vizek tavává teszem azt, és elsöpröm azt a pusztítás seprőjével, szól a seregeknek Ura.


text:
<pb/>Megesküdött a seregeknek Ura, mondván: Úgy lészen, mint elgondolám, úgy megy véghez, mint elvégezém:


text:
Megrontom Assiriát földemen, és megtapodom hegyeimen, és eltávozik róluk igája, <f>[5†]</f> és terhe válláról eltávozik.


text:
Ez az elvégezett tanács az egész föld felől, és ez ama felemelt <f>[6†]</f> kéz minden népek fölött.


text:
Mert a seregek Ura végezte, és ki teszi azt erőtelenné? Az ő keze fel van emelve; ki fordítja el azt?


text:
Ne örvendj oly nagyon Filisztea, hogy eltört a téged verőnek vesszeje, mert a kígyó magvából baziliskus jő ki, a melytől szárnyas sárkány származik.


text:
És legelnek a szegényeknek elsőszülöttei, és a szűkölködők bátorsággal nyugosznak; és én kivesztem gyökeredet éhséggel, és maradékodat megölik.


text:
Jajgass kapu, kiálts város! remeg egész Filisztea, <f>[7†]</f> mivel füst jő észak felől; és nem marad el seregeiből egy sem!


text:
És mit felelnek a népek követei? <i>Azt,</i> hogy az Úr veté meg a Sion alapját, és abban bíznak népe szegényei.


text:
<pb/>Jövendölés Moáb ellen. <pb/>Igen, a pusztulás éjjelén megsemmisült Ar-Moáb; igen, a pusztulás éjjelén megsemmisült Kir-Moáb!


text:
Felmennek a templomba, és Dibon a magaslatokra megy sírni, Nebón és Médebán jajgat Moáb, minden fejen kopaszság, <f>[1†]</f> minden szakál lenyírva!


text:
És kiált Hesbon és Eleálé, szavok Jáháczig hallatik; ezért ordítanak Moáb vitézei, <i>és</i> lelke reszket.


text:
Szívem kiált Moábért, a melynek végvárai Zoárig, a három éves üszőig nyúltanak; mert Luhith <f>[2†]</f> hágóján sírással mennek fel, és mert Horonaim útján romlásuknak kiáltását hallatják.


text:
Mert Nimrim vizei pusztasággá lesznek, mert elszáradt a pázsit, elfogyott a fű, és semmi zöld nem lészen.


text:
Mert kiáltás zengé körül Moáb határát, jajgatása Eglaimig, és Beér-Élimig <i>hallatik</i> jajgatása!


text:
Mert Dimon vizei megteltek vérrel, mert új romlást hozok Dimonra: Moáb menekültjeire oroszlánt, és a földnek maradékira.


text:
Adj tanácsot, tarts ítéletet; tegyed árnyékodat délben olyanná, mint az éjszaka, rejtsd el a kiűzötteket, <i>és</i> a bujdosót ne add ki!


text:
Lakozzanak benned menekültjeim, <i>és</i> Moábnak te légy oltalom a pusztító ellen! Mert vége a nyomorgatónak, megszünt a pusztítás, és elfogytak a földről a tapodók.


text:
És <i>Isten</i> kegyelme megerősített egy ülőszéket, és ül azon igazsággal Dávid sátorában <f>[1†]</f> egy bíró, jogosság keresője, igazság ismerője.


text:
Hallottuk volt Moáb kevélységét, a <f>[2†]</f> felettébb kevélyét, gőgjét, kevélységét, dühét, <i>és</i> üres kérkedését.


text:
Ezért jajgatni fog Moáb Moábért, minden jajgatni fog, és nyögtök Kir-Háresethnek romjain egészen megtörve.


text:
Mert Hesbon földei elhervadának, és Sibma szőlőjének drága vesszőit a népek fejedelmei levágták. Jáézerig értek azok, a pusztát bejárták, kacsai szétterjedtek, <i>és</i> a tengeren túlnyúltak.


text:
Ezért siratom Jáézer siralmával Sibma szőlőjét, megnedvesítlek könyeimmel Hesbon és Eleálé, mert szüretedről és aratásodról a víg éneklés elmaradt. <f>[3†]</f>


text:
Elvétetett a vígság és öröm <f>[4†]</f> a kertből, és a szőlőkben nem vígadnak <i>és</i> nem kiáltanak, bort sajtókban nem nyom a bornyomó, véget vetettem a víg éneklésnek.


text:
És lesz, hogy meg fog tetszeni, hogy Moáb a magaslaton elfáradt, és hogy templomába megy imádkozni, de nem mehet!


text:
És most szól az Úr, mondván: Három esztendő alatt, melyek, mint napszámos esztendői, megaláztatik Moáb dicsősége egész nagy népével együtt, és maradéka kicsiny, kevés és erőtelen lészen.


text:
És vége lesz Efraim erősségének, és Damaskus királyságának; Siria maradéka úgy jár, mint az Izráeliták dicsősége, ezt mondja a seregeknek Ura.


text:
És lészen, mint mikor az arató összefogja a gabonát és a kalászokat kezével learatja, és lészen, mint mikor valaki kalászokat szed <f>[1†]</f> össze a Refáim völgyében;


text:
És csak mezgérlés marad belőlök, mint az olajfa megrázásakor két-három bogyó az ágak hegyén, négy-öt a gyümölcsfának lombjai közt, így szól az Úr, Izráel Istene.


text:
És nem tekint az oltárokra, kezeinek alkotmányára, és a miket ujjai csináltak, nem nézi azokat, a berkeket és a nap-oszlopokat.


text:
Erős városai olyanok lesznek ama napon, mint elhagyott erdő és hegytető, a melyeket elhagytak volt Izráel fiai előtt, és pusztasággá lesznek.


text:
Mert elfelejtkeztél megszabadító Istenedről, és nem emlékeztél meg erős kőszáladról, ez okért ültetél gyönyörűséges ültetéseket, és idegen vesszőt plántáltál beléjök;


text:
A mely napon elültetted, körül sövényezéd és reggelre magodat felvirágoztatád: <i>de</i> nem lészen aratás sebeidnek és nagy fájdalmadnak napján!


text:
<pb/>Jaj a sok nép zúgásának, a kik úgy zúgnak, mint a tenger zúgása, és a népségek háborgásának, a kik háborognak, mint erős vizek!


text:
A népségek, mint sok vizek háborgása, úgy háborognak, de megdorgálja azt és elfut messzire, és elragadtatik, mint a hegyek polyvája szél előtt és mint pozdorja <f>[2†]</f> a forgószél előtt;


text:
Estvének idején rémülés száll reájok <i>és</i> minekelőtte megvirrad, nem lesznek: ez jutalmok pusztítóinknak és sorsok rablóinknak!


text:
A mely követeket küld a tengeren gyékényből <i>csinált</i> tutajokon, vizek színén. Menjetek el gyors hírnökök, a magas és derék néphez, a néphez, a mely rettenetes mióta van és ezután is; a hatalmas és hódító néphez, a melynek földét folyók hasítják át.


text:
Föld kerekségének minden lakói és földnek lakosai meglássátok, mikor a hegyeken zászló emelkedik, és hallgassatok, ha kürt szól!


text:
Mert ezt mondá az Úr nékem: Nyugodtan nézem sátoromból verőfényes melegnél, harmatozó felhőnél aratás hévségében.


text:
Mert aratás előtt, ha a virágzás véget ér, és a virág érő fürtté lészen, levágja a vesszőket metszőkésekkel, és a kacsokat eltávolítja és lemetszi.


text:
Mind ott hagyatnak a hegyek madarainak és a föld állatainak, és a madarak rajtok nyaralnak, és a föld minden állatai <f>[1†]</f> rajtok telelnek.


text:
Abban az időben ajándékot viszen a seregek Urának a magas és derék nép; a nép, a mely rettenetes, mióta van és ezután is, a hatalmas és hódító nép, a melynek földét folyók hasítják át; a seregek Ura nevének helyére, Sion hegyére.


text:
<pb/>Jövendölés Égyiptom ellen. <pb/>Ímé az Úr könnyű <f>[1†]</f> felhőre ül, és bemegy Égyiptomba, és megháborodnak előtte Égyiptomnak <f>[2†]</f> bálványai, és az égyiptomiak szíve megolvad ő bennök.


text:
És összeveszítem az égyiptomiakat az égyiptomiakkal, és egyik hadakozik a másik ellen, kiki felebarátja ellen, város város ellen, és ország ország ellen.


text:
És elfogyatkozik az égyiptomiak lelke ő bennök, és az ő tanácsát elnyelem, és tudakoznak a bálványoktól, szemfényvesztőktől, halottidézőktől és jövendőmondóktól.


text:
És adom az égyiptomiakat kemény úrnak kezébe, és kegyetlen király uralkodik rajtok, szól az Úr, a seregeknek Ura.


text:
És büdösséget árasztanak a folyamok, elfogynak és kiszáradnak Égyiptomnak patakjai; nád és sás ellankadnak.


text:
A pázsit a folyó mellett, a folyónak partján, és a folyónak minden veteménye megszárad, elporlik és nem lészen.


text:
És keseregnek a halászok, és gyászolnak mind, a kik a folyóba horgot vetni szoktak, és a kik a vizek színén hálót vetnek ki, búsulnak.


text:
Bizony bolondok Zoán fejedelmei, a Faraó bölcs tanácsosai egy eszét veszített tanács; mimódon mondjátok a Faraónak: bölcsek fia vagyok, régi királyoknak fia?


text:
Ugyan hol vannak bölcseid? hogy megjelentsék néked és tudják, hogy mit végzett a seregeknek Ura Égyiptom felől?


text:
Megbolondultak Zoán fejedelmei, és csalódtak Nóf fejedelmei, <f>[3†]</f> és elámíták az Égyiptomiakat törzseik szegletkövei.


text:
Az Úr beléje önté a szédelgés lelkét, hogy Égyiptomot elhitessék minden dolgaiban; <f>[4†]</f> miként a részeg tántorog az ő okádása felett.


text:
És nem lesz Égyiptomnak semmi munkája, a melyet cselekednék a <f>[5†]</f> fő és fark, a pálmaág és a káka.


text:
<pb/>Ama napon olyan lesz Égyiptom, mint az asszonyok, retteg és fél a seregek Ura kezének felemelésétől, a melyet fölemel ellene.


text:
És Júda földe félelmére lesz Égyiptomnak, valaki csak említi azt előtte, már fél, a seregek Urának tanácsáért, a melyet Ő végzett felőle.


text:
Ama napon lesz öt város Égyiptomnak földén, a melyek Kanaán nyelvén szólanak, és <f>[6†]</f> esküsznek a seregeknek Urára; az egyik „pusztulás városának” neveztetik.


text:
Ama napon oltára lesz az Úrnak Égyiptom földének közepette <f>[7†]</f> és határán egy oszlop az Úrnak;


text:
És lesz jegyül és bizonyságul a seregek Urának Égyiptom földén, hogy ha kiáltanak az Úrhoz a nyomorgatók előtt, hogy küldjön nékik megtartót és fejedelmet, <f>[8†]</f> és őket megszabadítsa.


text:
És megismerteti magát <f>[9†]</f> az Úr Égyiptommal, és megismeri Égyiptom az Urat ama napon, és szolgálják véres áldozattal és ételáldozattal, és fogadnak fogadást az Úrnak, és teljesítik.


text:
De ha megveri az Úr Égyiptomot, megvervén, meggyógyítja, és megtérnek az Úrhoz, és Ő meghallgatja és meggyógyítja <f>[10†]</f> őket.


text:
Ama napon út lesz Égyiptomból Assiriába, és Assiria megy Égyiptomba, Égyiptom meg Assiriába, és Égyiptom Assiriával <i>az Urat</i> tiszteli.


text:
Melyet megáld a seregeknek Ura, mondván: Áldott népem, Égyiptom! és kezem munkája, Assiria! és <f>[11†]</f> örökségem Izráel!


text:
<pb/>Amely esztendőben Asdódba ment a Tartán, Szargon Assiria királya küldvén őt, és vívá Asdódot és azt elfoglalá:


text:
Ez időben szólott az Úr Ésaiás, Ámos fia által, mondván: Menj és oldd le a gyászruhát derekadról, és sarudat vond le lábadról! <f>[1†]</f> És úgy cselekedett, járván ruha és saru nélkül.


text:
És mondá az Úr: A mint szolgám Ésaiás ruha és saru nélkül jár három esztendeig jegyül és jelenségül Égyiptomra és Szerecsenországra nézve:


text:
Úgy viszi el Assiria királya <f>[2†]</f> Égyiptom foglyait és Szerecsenország rabjait, ifjakat és véneket, ruha és saru nélkül és mezítelen alfellel, Égyiptomnak gyalázatára;


text:
S megrettennek és megszégyenülnek Szerecsenország miatt, a melyben reménykedtek, és Égyiptom <f>[3†]</f> miatt, a melyben dicsekedtek.


text:
És szól e partvidék lakosa ama napon: Ímé így járt reménységünk, hova segítségért futottunk, hogy Assiria királyától megszabaduljunk; hát mi miként menekülhetnénk meg?


text:
<pb/>Jövendölés a tenger pusztasága ellen. <pb/>Mint szélvészek, délen tombolók, úgy jő a pusztából, rettenetes földről.


text:
Kemény látás jelentetett meg nékem: a csalárd csal, a pusztító pusztít. Jőjj fel Élám, szálld meg Madai, minden <f>[1†]</f> ő fohászkodásának véget vetek.


text:
Ezért ágyékim telvék fájdalommal, és kínok fogtak el, mint a szűlő asszony kínjai; <f>[2†]</f> gyötrődöm hallása miatt, és megrémültem látása miatt.


text:
Teríts asztalt, vigyázzon a vigyázó, egyetek, igyatok; föl <f>[4†]</f> fejedelmek, kenjétek a paizst!


text:
És látott lovas csapatot, páros lovagokat, szamaras csapatot, tevés csapatot, és nagy figyelmesen hallgatott.


text:
És kiálta, mint oroszlán: Uram, az őrtoronyban állok szüntelen napestig, és őrhelyemen állok egész éjszakákon.


text:
És ímé, lovas csapat jött, páros lovagok, és szólott és mondá: <f>[5†]</f> Elesett, elesett Babilon, s isteneinek minden faragott képeit a földre zúzták le.


text:
Oh én cséplésem és szérűmnek fia, a mit hallottam a seregek Urától, Izráel Istenétől, azt jelentém meg néktek!


text:
<pb/>Jövendölés Dúma ellen: Seirből így kiáltnak hozzám: Vigyázó! meddig még az éjszaka, <f>[6†]</f> meddig még ez éj?


text:
Szólt a vigyázó: Eljött a reggel, az éjszaka is; ha kérdeni akartok, kérdjetek, forduljatok vissza és jertek el!


text:
Mert az <i>ellenség</i> fegyvere előtt bujdosnak, a kivont fegyver előtt és a felvont kézívek előtt és a nehéz harcz előtt.


text:
Mert így szólott hozzám az Úr: Még egy esztendő, mely mint a béresnek esztendeje, és elvész Kédárnak minden <f>[8†]</f> dicsősége;


text:
És Kédár vitéz fiainak kézíve számának maradéka megkevesedik; mert az <f>[9†]</f> Úr, Izráel Istene mondá.


text:
<pb/>Jövendölés a látás völgye ellen. <pb/>Mi lelt most, hogy mindenestől felmenél <f>[1†]</f> a házak tetejére?


text:
Te lármával teljes, zajos város, örvendező város, megöletteid nem fegyverrel ölettek meg, és nem harczon hullottak el!


text:
Hadnagyaid mind elszaladtak a kézív előtt, <i>de</i> megkötöztettek; a kik benned találtattak, mind megkötöztettek, <i>midőn</i> futni akartak messzire.


text:
Ezért mondom: Ne nézzetek reám, hadd kesergessem magamat sírással; ne siessetek vígasztalni engem, népem leánya romlása felett.


text:
Mert rémülésnek és eltapodtatásnak és zavarnak napja <i>jő</i> Istentől, a seregeknek Urától a látás völgyére, a mely ledönti a kőfalat, és a hegyeken kiáltás hallatik.


text:
És Élám fölvette a tegezt, és <i>jő</i> szekeren emberekkel és lovagokkal, és Kir paizst meztelenít.


text:
És árkot csináltok a két kőfal között a régi tó vizének; és nem tekintetek arra, a ki ezt cselekvé, és a ki régen elvégzé ezt, Őt nem látjátok!


text:
És fölhív az Úr, a seregek Ura ama napon sírásra és gyászolásra, ti magatok megkopaszítására és gyászruha-öltésre,


text:
És ímé öröm és vígasság; barmok ölése, juhok levágása, húsevés és borivás; együnk, <f>[4†]</f> igyunk, mert holnap meghalunk!


text:
És megjelenté magát füleimben a seregek Ura: Meg nem bocsáttatik e bűn tinéktek, míg meg nem <f>[5†]</f> haltok; szól az Úr, a seregek Ura.


text:
<pb/>Így szólt az Úr, a seregek Ura: No, menj el a kormányzóhoz, Sébnához, a királyi ház főemberéhez, <i>és mondd meg néki:</i>


text:
Mi dolgod itt, és ki lesz itten tied, hogy sírt vágatsz itten magadnak? mint a ki sírját magas helyen vágatja, és sziklába véset hajlékot magának!


text:
Hempelygetvén hempelyget, mint gombolyagot, mint labdát, nagy messze földre, ott halsz meg, oda <i>mennek</i> dicsőséged szekerei, te, urad házának gyalázata!


text:
S felöltöztetem őt öltözetedbe, és öveddel megerősítem, és uralmadat kezébe adom, és ő lesz atyjok Jeruzsálem lakosainak és a Júda házának;


text:
S az ő vállára adom a Dávid házának kulcsát, és a mit megnyit, senki be nem zárja, és a mit bezár, nem nyitja meg senki;


text:
S reá függesztik atyja házának minden dicsőségét: fiakat és unokákat, minden kicsiny edényt, a csészeedényektől a tömlőknek minden edényeiig.


text:
Ama napon, azt mondja a seregeknek Ura, kiesik a szeg, mely erős helyre veretett, és levágatik és leesik és összetörik a teher, mely rajta volt, mert az Úr mondá.


text:
<pb/>Jövendölés Tírus ellen. <pb/>Jajgassatok Tarsis hajói, mert elpusztíttatott, úgy hogy nincs benne ház és <i>abba</i> bemenet! A Kitteusok földéről jelentetett meg nékik.


text:
Némuljatok meg lakosi e partvidéknek, a melyet Sidon kalmárai, a kik tengeren járnak, töltöttek be <i>egykor. </i>


text:
Melynek sok vizeken át a Sihór veteménye és a Nilus aratása vala jövedelme, úgy hogy népek vására volt!


text:
Pirulj Sidon, mert szól a tenger <i>és</i> a tenger erőssége, mondván: Nem vajudtam, nem is szültem, és nem tápláltam ifjakat, <i>és </i>nem neveltem szűzeket.


text:
Ez-é a ti örvendező <i>város</i>tok? melynek eredete ősidőkből való; és most lábai viszik őt, bujdosni messzire!


text:
Ki végezé ezt a koronás Tírus felől? melynek kereskedői fejedelmek, és kalmárai a földnek tiszteletesei.


text:
A seregeknek Ura végezé ezt, hogy meggyalázza minden dicsőségnek kevélységét, és hogy megalázza a föld minden tiszteleteseit.


text:
Kezét kinyujtá a tenger fölé, országokat rettentett meg, az Úr parancsolt Kanaán felől, hogy elpusztítsák erősségeit;


text:
És szólt: Nem fogsz többé örvendezni, te megszeplősített szűz, Sidon leánya; kelj és menj át Kittimbe, de ott sem lészen nyugodalmad!


text:
Ímé, a Káldeusok földe; a nép, mely eddig nem vala; Assiria adá azt a puszta lakosainak; felállítá őrtornyait, lerombolá <i>Tírus</i> palotáit, rommá tevé azt.


text:
És lesz ama napon, hogy Tírus elfelejtetik <f>[1†]</f> hetven esztendeig egy király napjai szerint; hetven esztendő multán Tírus <i>sorsa</i> a parázna nő éneke szerint lészen:


text:
Végy cziterát, járd be a várost, elfeledett parázna nő; pengesd szépen, dalolj sokat, hogy így emlékezetbe jőjj!


text:
És lesz hetven esztendő <f>[2†]</f> multán, meglátogatja az Úr Tírust, és az ismét megkapja a maga keresetét, és paráználkodik a föld minden országaival a földnek színén!


text:
S lészen az ő nyeresége és keresete szent az Úrnak, mely nem halmoztatik fel, sem el nem rejtetik, mert az Úr előtt lakozóké lészen az ő nyeresége, hogy egyenek eleget, és <f>[3†]</f> szép ruházatuk legyen.


text:
S olyan lesz a nép, mint a pap; a szolga, mint az ő ura; a szolgáló, mint asszonya; a vevő, mint az eladó; a kölcsönadó, mint a kölcsönkérő; a hitelező, mint az, a kinek hitelez;


text:
Megüresíttetvén megüresíttetik a föld, és elpusztíttatván elpusztíttatik; mert az Úr szólá e beszédet.


text:
Gyászol és megromol a föld, elhervad és megromol a földnek kereksége, elhervadnak a föld népének nagyjai.


text:
A föld megfertőztetett lakosai alatt, mert áthágták a törvényeket, <f>[1†]</f> a rendelést megszegték, megtörték az örök szövetséget.


text:
Ezért átok emészti meg <f>[2†]</f> a földet, és lakolnak a rajta lakók; ezért megégnek a földnek lakói, és kevés ember marad meg.


text:
Megszünt a dobok vidámsága, <f>[4†]</f> elcsöndesült az örvendők zajgása, a cziterának vídámsága megszünt.


text:
Az utczákon panaszkodás hallik a bor miatt; <f>[5†]</f> minden öröm alkonyra szállt, a föld vígassága elköltözött.


text:
Mert így lesz a föld közepette, a népek között, mint az olajfa megrázásakor, mint mezgérléskor, <f>[6†]</f> midőn a szüret elmult.


text:
A föld széléről énekeket hallánk: dicsőség az igaznak! S én mondék: végem van, végem van, jaj nékem! A hitetlenek hitetlenül cselekesznek és <f>[8†]</f> hitetlenséggel a hitetlenek hitetlenséget cselekesznek.


text:
És lesz, hogy a ki fut a rettegésnek szavától, verembe esik, és a ki kijő a veremből, megfogatik a tőrben, mert <f>[10†]</f> az egek csatornái megnyílnak, és megrendülnek a föld oszlopai.


text:
Inogva meging a föld, miként a részeg, és meglódul, mint a kaliba, és reá nehezedik bűne és elesik; és nem kél fel többé!


text:
<pb/>És lesz ama napon: meglátogatja az Úr a magasság seregét a magasságban, és a föld királyait a földön:


text:
És összegyűjtve összegyűjtetnek gödörbe, mint a foglyok, és bezáratnak tömlöczbe, és sok napok után meglátogattatnak.


text:
És elpirul a hold, és megszégyenül a nap, <f>[11†]</f> mikor a seregek Ura uralkodik Sion hegyén és Jeruzsálemben: s vénei előtt dicsőség lészen.


text:
<pb/>Uram, te vagy Istenem, magasztallak, dícsérem nevedet! Mivel csodát cselekvél, örök tanácsaid hűség és igazság.


text:
Mert a városból kőrakást csináltál, az erős városból romot, az idegenek palotáját <i>olyanná tetted, hogy</i> nincs <i>többé</i> város; soha örökké meg nem épül.


text:
Mert erőssége voltál a gyöngének, erőssége a szegénynek szorongásában; a szélvész ellen oltalom, árnyék a hévség ellen, mikor az erőszakosok haragja olyan volt, mint kőfalrontó szélvész.


text:
Mint hévséget száraz földön, megalázod az idegeneknek háborgását, mint a hévség sűrű felleg miatt, megszünt a pogányoknak éneke.


text:
<pb/>És szerez a seregek Ura minden népeknek e hegyen <f>[1†]</f> lakodalmat kövér eledelekből, lakodalmat erős borból; velős, kövér eledelekből, megtisztult erős borból;


text:
S elveszi e hegyen a fátyolt, mely beboríta minden népeket, és a takarót, mely befödött vala minden népségeket;


text:
Elveszti a <f>[2†]</f> halált örökre, és letörli az Úr Isten a könyhullatást minden orczáról: és népe gyalázatát eltávolítja az egész földről; mert az Úr szólott.


text:
És szólnak ama napon: Ímé Istenünk, a kit mi vártunk és a ki megtart minket; ez az Úr, a kit mi vártunk, örüljünk és örvendezzünk szabadításában!


text:
Mert az Úr keze nyugszik e hegyen, és eltapostatik <f>[3†]</f> Moáb az ő földében, mint eltapostatik a szalma a ganaj levében.


text:
És kiterjeszti kezeit abban, mint kiterjeszti az úszó, hogy ússzék; de az Úr megalázza kevélységét és kezei csalárdságát;


text:
<pb/>Ama napon ez éneket énekelik Júda földén: Erős <f>[1†]</f> városunk van nékünk, szabadítását adta kőfal és bástya gyanánt!


text:
<i>Kinek</i> szíve <i>reád</i> támaszkodik, megőrzöd <f>[3†]</f> <i>azt</i> teljes békében, mivel Te benned bízik;


text:
Mert meghorgasztá a magasban lakozókat: a magas várost, <f>[5†]</f> megalázá azt, megalázá azt a földig, és a porba dobta azt;


text:
Szívem utánad vágyott éjszaka, az én lelkem is bensőmben Téged keresett, mivel ha ítéleteid <i>megjelennek</i> a földön, igazságot tanulnak <f>[7†]</f> a földnek lakosai.


text:
Ha kegyelmet nyer a gonosz, nem tanul igazságot, az igaz földön is hamisságot cselekszik, és nem nézi az Úr méltóságát.


text:
Uram! magas a Te kezed, de nem látják! de látni fogják, és megszégyenülnek, néped iránt való buzgó szerelmedet; <f>[8†]</f> és tűz emészti meg ellenségeidet.


text:
A meghaltak nem élnek, az árnyak nem kelnek föl: ezért látogatád meg és vesztéd el őket, <f>[10†]</f> és eltörléd emlékezetöket.


text:
Megszaporítád e népet, Uram! megszaporítád e népet, magadat megdicsőítéd, kiterjesztetted a <f>[11†]</f> földnek minden határait.


text:
Miként a terhes asszony, a ki közel a szűléshez, vajudik, felkiált fájdalmiban, előtted olyanok voltunk, Uram!


text:
Mint terhesek vajudtunk, de csak szelet szűltünk: szabadulása nem lőn e földnek, és nem hulltak el a föld kerekségének <f>[12†]</f> lakói.


text:
Megelevenednek <f>[13†]</f> halottaid és holttesteim fölkelnek: serkenjetek föl és énekeljetek, a kik a porban lakoztok, mert harmatod az élet harmata, és visszaadja a föld az árnyakat!


text:
Menj be népem, menj be szobáidba, és zárd be ajtóidat utánad, és rejtsd el magad rövid szempillantásig, míg elmúlik a bús harag!


text:
Mert ímé az Úr kijő helyéről, hogy meglátogassa a föld lakóinak álnokságát, <f>[14†]</f> s felmutatja a föld a vért, és el nem fedi megöletteit többé!


text:
<pb/>Ama napon meglátogatja az Úr kemény, nagy és erős kardjával Leviatánt, a futó kígyót, Leviatánt, a keringő kígyót, és megöli a sárkányt, mely a tengerben van.


text:
Én, az Úr, őrízem azt, minden szempillantásban öntözöm, hogy senki meg ne látogassa, éjjel-nappal megőrzöm azt;


text:
Nincsen haragom, de ha tövis és gaz jő elém, csatára megyek <f>[1†]</f> ellene, és meggyújtom azt mind együtt;


text:
Jövendőben Jákób <f>[2†]</f> meggyökerezik, virágzik és virul Izráel, és betöltik a földnek színét gyümölcscsel.


text:
Avagy az őt verőnek verése <f>[3†]</f> szerint verte őt? vagy ellenségei megöletteinek megölése szerint öletett-é meg?


text:
Mérték szerint ítélted őt, midőn elvetetted! <f>[4†]</f> Reájok fútt kemény lehelletével a keleti szél napján.


text:
Ezért így tisztíttatik el a Jákób hamissága, és épen ez a gyümölcse bűne elvételének, hogy olyanná teszi az oltárnak minden kövét, minők a széttört mészkövek: nem kelnek fel többé <f>[5†]</f> a berkek és naposzlopok!


text:
Mert az erős város magánosan álland, üres és elhagyott hely, miként a puszta, <f>[6†]</f> ott legel a borjú és ott hever, és megemészti annak ágait.


text:
És ha megszáradnak gallyai, összetöretnek, az asszonyok előjövén, megégetik azokat; mert értelem nélkül való e nép, ezért nem könyörül meg rajta Teremtője, és nem <f>[7†]</f> kegyelmez néki alkotója.


text:
És lesz ama napon: cséplést tart az Úr az Eufrátes folyóvizétől Égyiptom patakjáig, és ti egyenként összeszedettek, <f>[8†]</f> Izráel fiai.


text:
És lesz ama napon: megfújják a nagy kürtöt, és eljőnek, a kik elvesztek Assiria földében és a kik kiűzettek Égyiptom földébe, és leborulnak az Úr előtt a szent hegyen, <f>[9†]</f> Jeruzsálemben.


text:
<pb/>Jaj Efraim részegei <f>[1†]</f> kevély koronájának és dicsőséges ékessége hervadó virágának, mely a bortól megverettek kövér völgye fején van.


text:
Ímé, egy erős és hatalmas <i>jő</i> az Úrtól, mint jégfergeteg, veszedelmes szélvész, mint özönlő erős vizeknek áradása: <f>[2†]</f> földhöz veri kezével azt!


text:
És úgy jár dicsőséges ékességének hervadó virága, a mely a kövér völgynek fején van, mint a korai füge a gyümölcsszedés előtt, <f>[4†]</f> a melyet mihelyt valaki meglát, alig veszi kezébe, lenyeli.


text:
És ítéletnek lelke annak, a ki az ítélőszékben ül, és erősség azoknak, a kik visszanyomják <f>[5†]</f> a kapuig az ellenséget.


text:
De ezek is tántorognak a bor miatt, és szédülnek a részegítő italtól: pap és próféta tántorog részegítő ital miatt, a bor elnyelte őket, szédülnek a részegítő ital miatt, tántorognak a jövendőlátásban, és inognak az ítéletmondásban;


text:
Kit tanít tudományra? A tanítást kivel érteti meg? <f>[6†]</f> A tejtől elszakasztottakkal-é és a csecstől elválasztottakkal-é?


text:
Mivel parancsra új parancs, parancsra új parancs, szabályra új szabály, szabályra új szabály; itt egy kicsi, ott egy kicsi.


text:
Ő, a ki ezt mondá nékik: Ez a nyugalom, hogy nyugtassátok meg a megfáradottat, és ez a pihenés! És nem akarták hallani!


text:
És lőn nékik az Úr beszéde parancsra új parancs, parancsra új parancs, szabályra új szabály, szabályra új szabály; itt egy kicsi, ott egy kicsi; hogy járjanak <f>[8†]</f> és hátra essenek és összetöressenek és tőrbe jussanak és megfogassanak!


text:
Ezért halljátok az Úrnak beszédét, csúfoló férfiak, a kik uralkodtok e népen, <f>[9†]</f> a mely Jeruzsálemben lakik.


text:
Mert így szóltok: Frigyet kötöttünk a halállal, a sírral meg szövetséget csináltunk; az ostorozó áradat ha jő, nem ér el minket; <f>[10†]</f> mert a hazugságot választók oltalmunkul, és csalásba rejtezénk el!


text:
<pb/>Ezért így szól az Úr Isten: Ímé, Sionban <f>[11†]</f> egy követ tettem le, egy próbakövet, drága szegletkövet, erős alappal, a ki <i>benne</i> hisz, az nem fut!


text:
És a jogosságot mérőkötéllé tevém, és az igazságot színlelővé, és jég söpri el a hazugság oltalmát, és vizek <f>[12†]</f> ragadják el a rejteket.


text:
És eltöröltetik a halállal való frigyetek, és a sírral való szövetségtek meg nem áll; az ostorozó áradat ha eljő, eltapod titeket,


text:
S a hányszor eljő, elragad titeket; mert minden reggel eljő, nappal és éjszaka; borzalom megértetni e tanítást;


text:
Mert mint a Perázim <f>[13†]</f> hegyén, felkel az Úr, és mint Gibeon völgyében, megharagszik, hogy megtegye munkáját, a mely szokatlan lesz, és hogy cselekedje dolgát a mely hallatlan lesz.


text:
És most ne csúfolódjatok, hogy köteleitek szorosabbak ne legyenek; mert elvégzett pusztítást <f>[14†]</f> hallottam az Úrtól, a seregek Urától, az egész föld felett.


text:
Nemde, mikor elegyengette színét, hint fekete köményt, és szór illatos köményt, s vet sorban búzát és árpát a kijelölt földbe, és <f>[15†]</f> tönkölyt a szélére?


text:
Mert nem cséplő szánkával csépelik a fekete köményt, és nem szekér kerekével tapodják az illatos köményt; a <f>[16†]</f> fekete köményt bottal verik ki, és az illatost pálczával;


text:
A búzát csépelik; de nem örökre csépli azt, és bár hajtja rajta szekere kerekét és lovait, de szét nem töreti.


text:
<pb/>Jaj Árielnek, Árielnek, a városnak, a hol Dávid lakott! Esztendőt esztendőhöz adjatok, és forogjanak az ünnepek!


text:
És megaláztatván, a földből szólsz és porból morog beszéded, <f>[2†]</f> szavad olyan lesz, mint halottidézőé, a földből, és porból sipog beszéded.


text:
Ellenségidnek sokasága olyan lesz, mint az apró por, és mint a repülő polyva az erőszakosok sokasága, és lesz hamar és hirtelen.


text:
A seregek Urától látogattatik meg, mennydörgéssel, földindulással, nagy zúgással, forgószéllel, viharral és <f>[3†]</f> emésztő tűzi lánggal;


text:
Mint éjjeli álomlátás, olyan lesz minden pogányoknak sokasága, a kik hadakoznak Áriel ellen, s a kik hadakoznak ellene és vára ellen, és őt megszorítják.


text:
És lesz, mint mikor álmodik az éhező, és ímé eszik, és midőn fölserken, üres a hasa, és mint mikor álmodik a szomjazó, és ímé iszik, és midőn fölserken, ímé szomjas és lelke eped: így lesz minden pogányoknak sokasága, a kik hadakoznak Sion hegye ellen.


text:
<pb/>Ámuljatok és bámuljatok, vakítsátok magatokat és megvakultok! részegek, de nem bortól, <f>[4†]</f> tántorognak, de nem részegítő italtól.


text:
Mert rátok önté az Úr a mély álomnak lelkét, <f>[5†]</f> és bezárta szemeiteket, a prófétákat, és fejeiteket, a nézőket befedezte;


text:
És lesz mind e látás néktek, mintegy bepecsételtetett írás beszédei, a melyet oda adnak egy írástudónak, mondván: Olvasd, kérlek, és ő szól: Nem tudom, mert <f>[6†]</f> bepecsételtetett.


text:
És ha e levelet annak adják, a ki nem tud írást, mondván: Olvasd el, kérlek! ő így szól: Nem tudok írást.


text:
És szólt az Úr: Mivel e nép szájjal közelget <f>[7†]</f> <i>hozzám,</i> és csak ajkaival tisztel engem, szíve pedig távol van tőlem, úgy <f>[8†]</f> hogy irántam való félelmök betanított emberi parancsolat lőn:


text:
Ezért én is csodásan cselekszem ismét e néppel, nagyon csodálatosan, és bölcseinek bölcsesége elvész, és értelmeseinek értelme eltűnik.


text:
Jaj azoknak, a kik az Úrtól mélységesen elrejtik <f>[9†]</f> tanácsukat, és a kik a sötétségben szoktak cselekedni, mondván: Ki lát <f>[10†]</f> minket és ki ismer minket?


text:
Mily együgyűek vagytok! Avagy a fazekas olyan, mint az agyag, hogy így szóljon a csinálmány csinálójának: Nem csinált engem! és az alkotmány ezt mondja alkotójának: Értelmetlen! <f>[11†]</f>


text:
<pb/>Nemde kevés idő multán <f>[12†]</f> a Libánon termőfölddé lesz, és a termőföld erdőnek tartatik?


text:
És meghallják ama napon a siketek az írás <f>[13†]</f> beszédeit, és a homályból és sötétből a vakoknak szemei látni fognak.


text:
És nagy örömük lesz a szenvedőknek az Úrban, és a szegény emberek vígadnak <f>[14†]</f> Izráel Szentjében.


text:
Mert a kegyetlen elveszett, és a csúfoló elpusztult, és kivágattak a hamisságnak <f>[15†]</f> minden őrei,


text:
Kik az embert elítélik egy szóért, és tőrt vetnek annak, a ki őket <f>[16†]</f> a kapuban megfeddi, és elejtik csalárdul az igazat.


text:
Ezért így szól az Úr <f>[17†]</f> Jákób házáról, Ő, a ki megváltá Ábrahámot: Nem szégyenül meg többé Jákób, és nem sáppad meg többé az ő orczája.


text:
Ha látni fogják gyermekei kezeim munkáját közöttük, megszentelik nevemet, <f>[18†]</f> megszentelik Jákób Szentjét, és félik Izráel Istenét.


text:
És megismerik a tévelygő lelkűek az értelmet, és a kik zúgolódnak, tanulságot <f>[19†]</f> tanulnak.


text:
<pb/>Jaj a pártos fiaknak, így szól az Úr, a kik tervet visznek véghez nélkülem, és szövetséget kötnek, de nem lelkem által, hogy bűnre bűnt halmozzanak!


text:
A kik Égyiptomba szállanak alá, és számat nem kérdezik meg, hogy meneküljenek a Faraónak oltalmába, és Égyiptom árnyékába rejtőzködjenek.


text:
És lesz néktek a Faraó oltalma szégyentekre, és az elrejtőzködés Égyiptom árnyékában gyalázatotokra.


text:
Megszégyenülnek mind a nép miatt, a mely nem használ nékik, a mely nem segít és nem használ, sőt szégyenökre és gyalázatukra lesz!


text:
Jövendölés dél barma ellen: A nyomor és szorongatás földén keresztül, a honnan nőstény és hím oroszlán és viperák és szárnyas sárkányok <i>jőnek ki;</i> viszik szamárcsikók hátán gazdagságukat, és a tevéknek púpján kincsöket a népnek, <f>[1†]</f> a mely pedig nem használ.


text:
Most menj, írd ezt táblára nálok, és jegyezd föl könyvbe ezt, hogy megmaradjon az utolsó napra <f>[2†]</f> bizonyságul örökre.


text:
Mert pártütő nép ez, <f>[3†]</f> <i>apát</i> megtagadó fiak, fiak, kik nem akarják hallani az Úr törvényét;


text:
Kik ezt mondják a látóknak: Ne lássatok; <f>[4†]</f> és a prófétáknak: Ne prófétáljatok nékünk igazat, beszéljetek kedvünk szerint valókat, prófétáljatok csalárdságokat!


text:
Hagyjátok el az útat, térjetek le <i>már</i> ez ösvényről, vigyétek el előlünk Izráelnek <f>[5†]</f> Szentjét!


text:
Azért így szól Izráel Szentje: Mivel megútáltátok e beszédet, és bíztok a nyomorgatásban és a hamisságban, és ezekre támaszkodtok:


text:
Azért e bűn olyan lesz tinéktek, mint a leesendő falhasadék, a mely már kiáll a magas kőfalon, a melynek aztán nagy hirtelen jő el <f>[6†]</f> romlása;


text:
És romlása olyan lesz, mint a fazekasok edényének romlása, a mely kimélés nélkül eltöretik, és nem találni töredéki közt oly cserepet, a melyen tűzhelyről tüzet lehetne vinni, avagy vizet meríteni a tócsából.


text:
Mert így szól az Úr Isten, Izráelnek Szentje: Megtérve és megnyugodva megmaradhattatok volna; csöndességben és reménységben erősségtek lett volna; de ti nem akarátok;


text:
Hanem ezt mondátok: Nem, sőt lóra ülvén, futunk; ezért futnotok kell; és gyors paripán elvágtatunk; ezért gyorsak lesznek üldözőitek.


text:
Ezer <i>fut</i> egynek <f>[7†]</f> riasztására, ötnek riasztására <i>mind</i> elfuttok, mígnem úgy maradtok, mint egy szál fenyő a hegytetőn, mint egy zászló a halmon.


text:
<pb/>S azért vár <f>[8†]</f> az Úr, hogy könyörüljön rajtatok, és azért felséges ő, hogy megkegyelmezzen néktek, mert az ítélet Istene az Úr; boldogok mindazok, a kik Őt szolgálják.


text:
Mert te nép, mely Sionon Jeruzsálemben lakol, nem fogsz te sírni többé, bizton könyörül rajtad Ő kiáltásod szavára, mihelyt meghallja, megfelel néked;


text:
És ad néktek az Úr kenyeret a keserűségben, és a nyomorban vizet, és nem kell többé <f>[9†]</f> elrejtőzködniök tanítóidnak, hanem szemeid tanítóidra néznek!


text:
És füleid meghallják a kiáltó szót mögötted: ez az út, ezen járjatok; ha jobbra és ha balra elhajoltok.


text:
És megútáljátok megezüstözött bálványaitokat és megaranyozott képeiteket; kiszórod őket, mint az undokságot: ki <f>[10†]</f> innen! szólsz nékik.


text:
És ad esőt a magra, <f>[11†]</f> a melylyel a földet beveted, és a kenyér, a föld termése, bő és tápláló lesz, és széles mezőn legelnek nyájaid ama napon.


text:
A barmok és a szamarak, a melyek a földet szántják, sózott abrakkal élnek, a <f>[12†]</f> melyet megszórtak lapáttal és villával.


text:
És lesznek minden magas hegyen és emelkedettebb halmon patakok, folyamok a nagy öldöklés napján, <f>[13†]</f> mikor a tornyok leomlanak.


text:
És a holdnak fénye olyan lesz, mint a napnak fénye, és a napnak fénye hétszer nagyobb lesz, olyan, mint hét napnak napfénye; ama napon, a melyen az Úr beköti népe romlását, és vereségének sebét meggyógyítja!


text:
<pb/>Ímé, az Úr neve jő messziről, haragja ég és sötét gomolygó füstje; ajkai rakvák haraggal, és nyelve, mint <f>[14†]</f> emésztő tűz!


text:
Lehellete, mint megáradott patak, a mely torkig ér, hogy megrostálja a népeket pusztulás rostájában, és tévelygés zabláját <f>[15†]</f> <i>vesse</i> a népségek szájába.


text:
És fölzendül éneketek, mint a szent ünnepnek éjszakáján, és örvendez szívetek, mint azé, a ki sípolva megy az Úr hegyére, <f>[16†]</f> Izráel kőszálához.


text:
És megzendíti az Úr dicsőséges szavát, karjának lesujtását megmutatja megbúsult haragjában és emésztő tűz lángjában, vízáradással, zivatarral és jégeső kövével.


text:
És a büntető vessző minden sujtását, a melyet az Úr mérend reá, dobokkal és cziterákkal <i>fogjátok kisérni, és</i> Ő <i>kezét fel-</i>felemelvén, <f>[17†]</f> harczol ellene.


text:
Mert készen van a szörnyű tűzhely régen, készen áll az már a királynak is, mélyen és szélesen csinálta azt, máglyájában tűz és fa bőven; <f>[18†]</f> az Úr fuvallata gyújtja meg azt, mint kénköves patak.


text:
<pb/>Jaj nékik, a kik Égyiptomba mennek segítségért, <f>[1†]</f> lovakra támaszkodnak, és a szekerek sokaságában bíznak, és a nagyon erős lovagokban; és nem néznek Izráelnek Szentjére, és az Urat nem keresik.


text:
De Ő is bölcs, és hoz veszedelmet, és beszédeit nem változtatja meg; hanem fölkel a gonoszoknak háza ellen és a bűnt cselekvők <f>[2†]</f> segítsége ellen.


text:
Hiszen Égyiptom ember és nem Isten, <f>[3†]</f> és lovai hús és nem lélek, és ha az Úr kinyújtja kezét, megtántorodik a segítő, és elesik a megsegített, és együtt mind elvesznek.


text:
Mert így szólott az Úr hozzám: A mint mormol az oroszlán és az oroszlánkölyök zsákmánya mellett, a mely ellen összehívatnak a pásztorok sereggel, és szavoktól ő meg nem retten, és meg nem ijed sokaságuktól: így száll alá a seregek Ura, hogy hadakozzék a Sion hegyén és halmán!


text:
Mint repeső madarak, <f>[4†]</f> úgy oltalmazza a seregek Ura Jeruzsálemet, oltalmazván megszabadítja, kimélvén megmenti.


text:
Mivel ama napon megveti mindenki ezüst bálványait <f>[5†]</f> és arany bálványait, a melyeket kezeitek csináltak néktek bűnre.


text:
És elesik Assiria, nem férfiú kardjától, és nem ember kardja emészti meg azt; és fut egy kard előtt, és ifjai adófizetők <f>[6†]</f> lesznek;


text:
És kőszála félelem miatt menekül, és a zászlótól fejedelmei elfutnak, szól az Úr, a kinek tüze Sionban van, <f>[7†]</f> és kemenczéje Jeruzsálemben.


text:
Olyan lesz mindegyik, mint a rejtek szél ellen, mint oltalom zivatar ellen, mint patakok száraz vidéken, mint nagy kőszál árnyéka a szomjúhozó földön.


text:
Mert a bolond <i>csak</i> bolondot beszél, és az ő szíve hamisságot forral, hogy istentelenséget cselekedjék, és szóljon az Úr ellen tévelygést, hogy az éhező lelkét <f>[1†]</f> éhen hagyja, és a szomjazó italát elvegye.


text:
A csalárdnak eszközei csalárdok, ő álnokságot tervel, hogy elveszesse az alázatosokat hazug beszéddel, <f>[2†]</f> ha a szegény igazat szólna is.


text:
Ti gondtalan asszonyok, keljetek fel, halljátok szavam’, és ti elbizakodott leányzók, vegyétek <f>[3†]</f> füleitekbe beszédem’!


text:
Reszkessetek, ti gondtalanok, rettenjetek meg, ti elbizakodottak; vetkezzetek mezítelenre és övezzétek fel ágyékaitokat gyászruhával.


text:
A paloták elhagyatvák, a város zaja elnémult, torony és bástya barlangokká lettek örökre, hol a vadszamár kedvére él, a nyájak meg legelnek.


text:
Míglen kiöntetik reánk a <f>[4†]</f> lélek a magasból, és lészen a puszta termőfölddé, és a termőföld erdőnek tartatik;


text:
Oh boldogok ti, a kik minden vizek mellett vettek, és szabadon eresztitek a barmok és szamarak lábait!


text:
<pb/>Jaj néked pusztító és el nem pusztított, te csalárd, a kit még meg nem csaltak! Ha bevégzed a pusztítást, el <f>[1†]</f> fogsz pusztíttatni; ha készen leszel csalárdságoddal, téged fognak megcsalni.


text:
Uram, könyörülj rajtunk! Téged várunk; légy karjuk reggelenként, és szabadítónk a szorongatásnak idején!


text:
Felmagasztaltatott az Úr, mert magasságban lakozik, betölté Siont <f>[3†]</f> ítélettel és igazsággal.


text:
És békés lesz a te időd, gazdag boldogságban, bölcseségben és tudományban; az Úr félelme <f>[4†]</f> lesz kincse.


text:
Puszták az ösvények, megszünt az úton járó; megszegte a frigyet, lenézte a városokat, nem gondolt <f>[5†]</f> az emberrel!


text:
Sírt, meghervadt a föld, a Libánon megszégyenült, <f>[6†]</f> ellankadt; olyan lett Sáron, mint egy puszta, és lombtalan Básán és Karmel.


text:
Megrettentek a bűnösök Sionban, félelem fogja el a gazokat: ki lakhatik közülünk <f>[9†]</f> megemésztő tűzzel, ki lakhatik közülünk örök hőséggel?


text:
A ki igazságban jár és egyenesen beszél, a ki megveti a zsarolt nyereséget, a ki kezeit rázván, nem vesz ajándékot, a ki fülét bedugja, hogy véres tervet ne halljon, és szemeit befogja, hogy gonoszt ne lásson:


text:
Az magasságban lakozik, kőszálak csúcsa a bástyája, kenyerét megkapja, vize <f>[10†]</f> el nem fogy.


text:
Lássad Siont, ünnepeinknek városát, szemeid nézzék Jeruzsálemet, mint nyugalom hajlékát, mint sátort, mely nem vándorol, melynek szegei soha ki nem húzatnak, s kötelei soha el nem szakadnak;


text:
Sőt az Úr, a dicsőséges lesz ott nékünk folyók és széles vizek gyanánt, a melyekbe nem jő evezős hajó, és nehéz gálya rajtok át <f>[12†]</f> nem megy.


text:
Megtágultak köteleid, árbóczfájok alapját nem tartják erősen, vitorlát nem feszítenek: akkor sok rablott prédát osztanak, <i>még</i> a sánták <i>is</i> zsákmányt vetnek.


text:
<pb/>Jőjjetek népek és halljátok, nemzetségek figyeljetek, hallja a föld és teljessége, e föld kereksége és minden szülöttei.


text:
Mert haragszik az Úr minden népekre, és megbúsult minden ő seregökre; megátkozá, halálra adta <f>[1†]</f> őket.


text:
Megöltjeik temetetlen maradnak, hulláik bűze felszáll, és hegyek olvadnak meg <f>[2†]</f> vérök miatt.


text:
Elporhad az ég minden serege, és az ég mint írás egybehajtatik, és minden serege lehull, <f>[3†]</f> miként lehull a szőlő levele és a fügefáról a hervadó lomb.


text:
Az Úr fegyvere telve vérrel, megrakva kövérrel, bárányoknak és bakoknak vérével, a kosoknak vesekövérével; mert áldozatja lesz <f>[5†]</f> az Úrnak Boczrában, és nagy öldöklés Edom földén.


text:
Elhullnak a bivalyok is velök, és a tulkok a bikákkal, és megrészegedik földük vértől, és poruk borítva lesz kövérrel.


text:
Éjjel és nappal el nem alszik, örökre fölgomolyog füstje, <f>[8†]</f> nemzetségről nemzetségre pusztán marad, soha örökké senki át nem megy rajta;


text:
És örökségül bírándja azt ökörbika, sündisznó; és gém és holló lakja azt, és fölvonják rá a pusztaság mérőkötelét és a semmiségnek köveit.


text:
És fölveri palotáit tövis, csalán és bogács a bástyáit, és lesz sakálok hajléka és <f>[9†]</f> struczok udvara.


text:
És találkozik vadmacska a vadebbel, és a kisértet társára talál, csak ott nyugszik meg az éji boszorkány és <i>ott</i> lel nyughelyet magának.


text:
Oda rak fészket a bagoly és tojik és ül tojáson és költ árnyékában, csak ott gyűlnek együvé a sasok!


text:
Keressétek meg majd az Úr könyvében, és olvassátok: ezeknek egy hijjok sem lesz, egyik a másiktól el nem marad; <f>[10†]</f> mert az Ő szája parancsolta, és az Ő lelke gyűjté össze őket!


text:
Ő vetett sorsot köztök, és keze osztá ki azt nékik mérőkötéllel; örökre bírni <f>[11†]</f> fogják azt, nemzetségről nemzetségre lakoznak abban.


text:
Virulva virul és örvend ujjongva, a Libánon dicsősége adatott néki, Karmel és Sáron ékessége; meglátják ők az Úrnak dicsőségét, <f>[1†]</f> Istenünk ékességét.


text:
Mondjátok a remegő szívűeknek: legyetek erősek, ne féljetek! Ímé, Istenetek bosszúra jő, az Isten, a ki megfizet, Ő jő, és megszabadít <f>[3†]</f> titeket!


text:
Akkor ugrándoz, mint szarvas a sánta, és ujjong a néma <f>[5†]</f> nyelve, mert a pusztában víz fakad, és patakok a kietlenben.


text:
És tóvá lesz a délibáb, és a szomjú föld vizek forrásivá; a sakálok lakhelyén, a hol feküsznek, fű, nád és káka <f>[6†]</f> <i>terem. </i>


text:
És lesz ott ösvény és út, és szentség útának hívatik: tisztátalan nem megy át rajta; hisz csak az övék az; a ki ez úton jár, még a bolond se téved <f>[7†]</f> el;


text:
Nem lesz ott oroszlán, és a kegyetlen vad nem jő fel reá, nem is található ott, hanem a megváltottak <f>[8†]</f> járnak rajta!


text:
Hisz az Úr megváltottai megtérnek, és ujjongás között <f>[9†]</f> Sionba jönnek; és örök öröm fejökön, vígasságot és örömöt találnak; és eltűnik fájdalom és sóhaj.


text:
<pb/>És lőn Ezékiás <f>[1†]</f> király tizennegyedik esztendejében, feljöve Szanhérib assir király Júdának minden erős városai ellen, és azokat megvevé.


text:
És elküldé Assiria királya Rabsakét Lákisból Jeruzsálembe, Ezékiás királyhoz nagy sereggel, ki is megállt a felső tó folyásánál, a ruhamosók mezejének útján.


text:
És kijöve hozzá Eljákim a Hilkiás fia az udvarnagy, és Sebna az íródeák, és Jóák Asáfnak fia az emlékíró.


text:
És mondá nékik Rabsaké: Mondjátok meg kérlek Ezékiásnak, így szól a nagy király, Assiria királya: Micsoda bizodalom ez, melyre támaszkodol?


text:
Azt mondom, hogy csak szóbeszéd az, hogy ész és erő van <i>nálatok</i> a háborúhoz; no hát kiben bízol, hogy ellenem feltámadál?


text:
Ímé te e megtört nádszálban bízol, Égyiptomban, melyre a ki támaszkodik, <f>[2†]</f> tenyerébe megy és átfúrja azt; ilyen a Faraó, Égyiptomnak királya, minden benne bízóknak.


text:
És ha azt mondod nékem: az Úrban, a mi Istenünkben bízunk: vajjon nem Ő-é az, a kinek magaslatait és <f>[3†]</f> oltárait elrontotta Ezékiás, és ezt mondá Júdának és Jeruzsálemnek: Ez előtt az oltár előtt hajoljatok meg.


text:
Most azért harczolj meg, kérlek, az én urammal, az assir királylyal, és adok néked két ezer lovat, ha ugyan tudsz lovagokat ültetni reájok.


text:
Miképen állasz ellene egyetlen helytartónak is, a ki legkisebb az uram szolgái közt? De hisz Égyiptomban van bizalmad, a szekerekért és lovagokért.


text:
És most <i>talán</i> az Úr nélkül jöttem én e földre, hogy elpusztítsam azt? Az Úr mondá nékem: Menj a földre, és pusztítsd el azt!


text:
És mondá Eljákim és Sebna és Jóák Rabsakénak: Szólj, kérünk, szolgáidhoz arám nyelven, mert értjük azt, és ne zsidóul szólj hozzánk, e kőfalon levő nép füle hallatára.


text:
És mondá Rabsaké: Avagy a te uradhoz, vagy te hozzád küldött engem az én uram, hogy ezeket elmondjam? és nem az emberekhez-é, a kik ülnek a kőfalon, hogy egyék ganéjokat és igyák vizeletöket veletek együtt?!


text:
És odaálla Rabsaké, és kiálta felszóval zsidóul, és mondá: Halljátok a nagy királynak, Assiria királyának beszédit!


text:
És ne biztasson titeket Ezékiás az Úrral, mondván: Kétségtelen megszabadít az Úr minket, nem adatik e város az assiriai király kezébe!


text:
Ezékiásra ne hallgassatok, mert azt mondja Assiria királya: Tegyetek velem szövetséget és jőjjetek ki hozzám, és akkor kiki ehetik szőlőjéből és az ő olajfájáról, és <f>[4†]</f> ihatja kútjának vizét.


text:
Míg eljövök és elviszlek titeket oly földre, minő a ti földetek, gabona és must földére, kenyér és szőlő földére.


text:
Rá ne szedjen titeket Ezékiás, mondván: Az Úr megszabadít minket! Avagy megszabadították-é a népek istenei, kiki az ő földét Assiria királyának kezéből?


text:
Hol vannak Hamáth és Arphádnak istenei? hol Sefarvaimnak istenei? talán bizony megmentették <f>[5†]</f> Samariát kezemből?


text:
Kicsoda e földek minden istenei között, a ki megszabadította volna földét kezemből, hogy az Úr megszabadítsa Jeruzsálemet az én kezemből?


text:
Ők pedig hallgatának, és egy szót sem feleltek, mert a király parancsolá így, mondván: Ne feleljetek néki!


text:
Akkor elmenének Eljákim a Hilkiás fia az udvarnagy, és Sebna az íródeák, és Jóák Asáf fia az emlékíró, Ezékiáshoz meghasogatott ruhákban, és hírül adák néki a Rabsaké beszédeit.


text:
<pb/>És lőn, hogy meghallá Ezékiás, a király, meghasogatá ruháit, gyászba öltözött, és bement az Úr házába.


text:
És elküldé Eljákimot az udvarnagyot, és Sebnát az íródeákot, és a papoknak gyászruhába öltözött véneit Ésaiáshoz, Ámós fiához, a prófétához.


text:
Kik mondának néki: Így szól Ezékiás: nyomornak, büntetésnek és káromlásnak napja e nap, mert szülésig jutottak a fiak, és erő nincs <f>[1†]</f> a szüléshez!


text:
Talán meghallja az Úr, a te Istened, a Rabsaké beszédeit, a kit elküldött az ő ura, az assiriai király, hogy káromolja az élő Istent, <f>[2†]</f> és szidalmazza azon beszédekkel, a melyeket hallott az Úr, a te Istened; és te könyörögj a maradékért, a mely megvan!


text:
És monda nékik Ésaiás: Így szóljatok uratoknak: ezt mondja az Úr: Ne félj a beszédektől, a melyeket hallottál, a melyekkel szidalmaztak engem az assiriai király szolgái.


text:
Ímé, én oly lelket adok beléje, hogy hírt hallván, térjen vissza földére, és elejtem őt fegyver által az ő földében!


text:
Rabsaké pedig visszatérvén, találá az assiriai királyt Libna ellen harczolni, mivel hallotta volt, hogy Lákistól elindult.


text:
És meghallván Tirháka, Kús királya felől e hírt: eljött, hogy ellened harczoljon; ezt meghallván, követeket külde Ezékiáshoz, mondván:


text:
Így szóljatok Ezékiáshoz, Júda királyához: Meg ne csaljon Istened, a kiben bízol, mondván: nem adatik Jeruzsálem az assiriai király kezébe!


text:
Hiszen te hallottad, mit műveltek Assiria királyai minden országokkal, eltörölvén azokat, és te megszabadulnál?


text:
Hát megszabadíták-é azokat a népek istenei, a melyeket eleim elpusztítának? Gózánt, Háránt, Resefet és Telassárban Eden fiait?


text:
És elvevé Ezékiás a levelet a követek kezéből, és olvasá azt, és felmenvén az Úr házába, kiterjeszté Ezékiás azt az Úr előtt.


text:
Seregeknek Ura, Izráel Istene, ki a Kerubokon <f>[3†]</f> ülsz! Te, csak Te vagy a föld minden országainak Istene, Te teremtéd a mennyet és a földet.


text:
Hajtsd ide Uram füledet és halljad, nyisd meg Uram szemeidet és lássad! Halld meg Szanhéribnek minden beszédit, <f>[4†]</f> a melyeket izent az élő Isten káromlására!


text:
És isteneiket tűzbe veték, mert nem istenek voltak, hanem emberi kéznek csinálmánya, fa és kő; így veszthették el azokat.


text:
És most Uram, mi Istenünk! szabadíts meg minket az ő kezéből, hogy megtudják a föld minden országai, hogy Te vagy, Uram, <f>[5†]</f> Isten egyedül.


text:
És külde Ésaiás, Ámós fia Ezékiáshoz, mondván: Így szól az Úr, Izráel Istene: mivel hozzám könyörögtél Szanhérib miatt, Assiria királya miatt:


text:
Ez a beszéd, a melyet az Úr felőle szól: Megútál téged, gúnyt űz belőled Sionnak szűz leánya, fejét rázza utánad Jeruzsálem leánya;


text:
Kit káromoltál és szidalmazál, és ki ellen emeltél szót, hogy oly magasra látsz? Izráel Szentje ellen!


text:
Szolgáid által megkáromlád az Urat, és ezt mondád: Temérdek szekeremmel fölmentem e hegyek magaslatára, a Libánon csúcsára, és kivágom magas czédrusait, válogatott cziprusait, és behatolok végső magaslatába <i>és</i> kertjének erdejébe!


text:
Hát nem hallottad-é, hogy régtől fogva én tevém ezt, az őskor napjaiban elvégzém ezt, és most előhozám, hogy puszta kőrakássá tégy erős városokat?!


text:
És lakóik elájultak és megrendültek és megszégyenültek, <i>és </i>lőnek <i>mint</i> a mező füve és gyönge zöldség, és mint a virág a háztetőn, <f>[6†]</f> mint szárba nem indult vetés!


text:
Ellenem való haragodért, és mert kevélységed fülembe jutott, vetem orrodba horgomat és szádba zabolámat, és visszaviszlek az úton, a melyen jövél!


text:
S ez legyen jelül néked: ez évben ugartermést esztek és a másik évben sarjut, és a harmadik évben vessetek, arassatok és szőlőt ültessetek, és egyétek gyümölcsét.


text:
Júda házának maradványa pedig, a mely megszabadult, ismét gyökeret ver alul, és gyümölcsöt terem felül.


text:
Mert Jeruzsálemből megy ki a maradék és a maradvány Sion hegyéről; a seregek Urának buzgó <f>[8†]</f> szerelme művelendi ezt!


text:
Azért így szól az Úr Assiria királyáról: Nem jő be e városba, nyilat sem lő reá, és nem szállja meg paizszsal azt, és töltést sem készít ellene.


text:
Akkor kijött az Úrnak angyala, és levágott az assir táborban száznyolczvanötezeret, és midőn reggel <i>az emberek</i> felköltek, ímé <i>azok</i> mindnyájan holt hullák valának!


text:
És lőn, hogy mikor imádkozék, Nisróknak, az ő istenének templomában, fiai: Adramélek és Saréser levágák őt karddal; és ezek Ararát földére menekülvén, fia, Esárhaddon uralkodék helyette.


text:
<pb/>Azon napokban halálos betegségbe esék Ezékiás, és eljött hozzá Ésaiás Ámós fia, a próféta, és mondá néki: Ezt mondja az Úr: rendeld el házadat, mert meghalsz és meg nem gyógyulsz!


text:
És monda: Oh Uram, emlékezzél meg arról, hogy én előtted jártam, igazságban és egész szívvel, és hogy a mi <f>[1†]</f> jó előtted, azt műveltem! és sírt Ezékiás keservesen.


text:
Menj el, és mondd Ezékiásnak: így szól az Úr, Dávidnak, atyádnak Istene: Hallottam imádságodat, láttam könyeidet, ímé, még napjaidhoz tizenöt esztendőt adok.


text:
Ímé, visszatérítem az árnyékot, azokon a fokokon, a melyeken az Akház napóráján a nap már átvonult, tíz fokkal; és visszatért az árnyék tíz fokkal azokon a fokokon, a melyeken már átvonult.


text:
Én azt mondám: hát napjaimnak nyugalmában kell alászállanom a sír kapuihoz, megfosztva többi éveimtől!


text:
Mondám: nem látom az Urat, az Urat az élők <f>[2†]</f> földében, nem szemlélek embert többé a nyugalom lakói közt.


text:
<i>Por</i>sátorom lerontatik, és elmegy tőlem, mint a pásztor hajléka! Összehajtám, mint a takács, életemet; hiszen levágott a fonalról engem; reggeltől <f>[3†]</f> estig végzesz velem!


text:
Reggelig nyugton vártam; mint oroszlán, úgy törte össze minden csontjaimat; reggeltől estig végzesz velem!


text:
Mint a fecske és a daru, sipogtam, nyögtem mint a galamb, szemeim a magasságba meredtek: Uram! erőszak rajtam, szabadíts meg!


text:
Mit mondjak? hogy szólott nékem és Ő azt meg is cselekedé! Nyugton élem le éveimet lelkem keserűsége után!


text:
Oh Uram! ezek által él <i>minden!</i> és ezekben van teljességgel lelkem élete. Te meggyógyítasz és <f>[4†]</f> éltetsz engemet!


text:
Ímé, áldásul volt nékem a nagy keserűség, és Te szeretettel kivontad lelkemet a pusztulásnak <f>[5†]</f> verméből, mert hátad mögé vetetted minden bűneimet!


text:
Mert nem a sír <f>[6†]</f> dicsőít Téged, és nem a halál magasztal Téged, hűségedre nem a sírverembe szállók várnak!


text:
Akkor mondá Ésaiás, hogy vegyenek egy fügekalácsot, és dörzsöljék rá a fekélyre, hogy meggyógyuljon.


text:
<pb/>Abban az időben levelet és ajándékot küldött a babilóniai király, Meródák Baladán, Baladán fia, Ezékiás királyhoz, mert hallotta, hogy beteg volt és meggyógyult.


text:
És örvende rajtok Ezékiás, és megmutatá nékik tárházát, az ezüstöt, az aranyat, a fűszereket, a drága kenetet, s egész fegyvertárát, és mindent, a mi kincsei közt található volt. Semmi nem volt, a mit meg nem mutatott volna nékik Ezékiás házában és egész birodalmában.


text:
És eljött Ésaiás, a próféta, Ezékiás királyhoz, és monda néki: Mit szólának ez emberek, és honnan jöttek te hozzád? És monda Ezékiás: Messze földről jöttek hozzám, Bábelből.


text:
És monda: Mit látának házadban? És monda Ezékiás: Mindent láttak, a mi csak házamban van, semmi nincs, a mit meg nem mutattam volna nékik kincseim közül.


text:
Ímé napok jőnek, és elvitetik, valami házadban van, és a mit csak e mai napig gyűjtöttek eleid, Bábelbe; nem marad semmi meg, ezt mondja az Úr!


text:
És fiaid közül, a kik tőled származnak, a kiket te nemzesz, el fognak hurczolni, és lesznek komornyikok Bábel királyának palotájában.


text:
Akkor monda Ezékiás Ésaiásnak: Jóságos az Úrnak beszéde, a melyet te szóltál! és monda: Csak napjaimban legyen béke és állandóság!


text:
Szóljatok Jeruzsálem szívéhez, és hirdessétek néki, hogy vége van nyomorúságának, hogy bűne megbocsáttatott; hiszen kétszeresen sujtotta őt az Úr keze minden bűneiért.


text:
Egy szó kiált: A pusztában <f>[1†]</f> készítsétek az Úrnak útát, ösvényt egyengessetek a kietlenben a mi Istenünknek!


text:
Minden völgy fölemelkedjék, minden hegy és halom alászálljon, és legyen az egyenetlen egyenessé és a bérczek rónává.


text:
Szózat szól: Kiálts! és monda: Mit kiáltsak? Minden test fű, és minden szépsége, mint a mező virága!


text:
Magas hegyre menj fel, örömmondó Sion! emeld föl szódat magasan, örömmondó Jeruzsálem! emeld föl, ne félj! mondjad Júda városinak: Ímhol Istenetek!


text:
Ímé, az Úr Isten <f>[4†]</f> jő hatalommal, és karja uralkodik! Ímé, jutalma vele jő, és megfizetése Ő előtte.


text:
Mint pásztor, <f>[5†]</f> nyáját úgy legelteti, karjára gyűjti a bárányokat és ölében hordozza, a szoptatósokat szelíden vezeti.


text:
<pb/>Ki mérte meg markával a vizeket, és ki mértéklé az egeket arasszal, <f>[6†]</f> a föld porát ki foglalá mérczébe, és a hegyeket ki tette körtefontra, és a halmokat a mérlegserpenyőbe?


text:
Kivel tanácskozott, hogy felvilágosítsa Őt, és tanítsa Őt igazság ösvényére, és tanítsa ismeretre, és oktassa Őt az értelem útára?


text:
Ím a népek, mint egy csöpp a vederben, és mint egy porszem a mérlegserpenyőben, olyanoknak tekintetnek; ímé a szigeteket mint kis port emeli föl!


text:
A ki szegény <i>ily</i> áldozatra, oly fát választ, a mely meg nem rothad; okos mestert <f>[11†]</f> keres, hogy oly bálványt állítson, a mely nem ingadoz.


text:
Hát nem tudjátok és nem hallottátok-é, hát nem hirdettetett néktek eleitől fogva, hát nem értettétek-é meg a föld fundamentomait?


text:
Ki ül a föld kereksége fölött, a melynek lakói mint sáskák <i>előtte,</i> ki az egeket kiterjeszti mint egy kárpitot, és kifeszíti, mint a sátort, <f>[12†]</f> lakásra;


text:
Még alig plántáltattak, még alig vettetének el, alig vert gyökeret a földben törzsük, és Ő csak rájok fuvall, és kiszáradnak és őket, <f>[14†]</f> mint polyvát, forgószél ragadja el:


text:
Emeljétek föl a magasba szemeiteket, és lássátok meg, ki teremté azokat? <f>[15†]</f> Ő, a ki kihozza seregöket szám szerint, mindnyáját nevén szólítja; nagy hatalma és erőssége miatt egyetlen híjok sincsen.


text:
Miért mondod Jákób és szólsz ekként Izráel: Elrejtetett <f>[16†]</f> az én útam az Úrtól, és ügyemmel nem gondol Istenem?!


text:
Hát nem tudod-é és nem hallottad-é, hogy örökkévaló Isten <f>[17†]</f> az Úr, a ki teremté a föld határait? nem fárad és nem lankad el; végére mehetetlen bölcsesége!


text:
De a kik az Úrban bíznak, erejök megújul, szárnyra kelnek, mint a saskeselyűk, futnak és nem lankadnak meg, járnak és nem <f>[19†]</f> fáradnak el!


text:
<pb/>Hallgassatok reám, ti szigetek, és a népek vegyenek új erőt, közelgjenek, majd szóljanak, együtt hadd szálljunk <f>[1†]</f> perbe!


text:
Ki támasztá fel <i>azt</i> keletről, a kit igazságban hív az ő lábához? A népeket kezébe adja és királyok felett uralkodóvá teszi, kardjával mint port szórja szét, mint repülő polyvát <f>[2†]</f> kézíve által!


text:
Ki tette és vitte végbe ezt? A ki elhívja eleitől fogva a nemzetségeket: én, az Úr, az első és utolsókkal is az vagyok én!


text:
És bátorítja a mester az ötvöst, és a kalapácscsal simító azt, a ki az ülőt veri; így szól a forrasztásról: jó az, és megerősíti szegekkel, hogy meg ne mozduljon.


text:
De te Izráel, én szolgám, Jákób, a kit én elválasztottam, <f>[3†]</f> Ábrahámnak, az én barátomnak magva;


text:
Te, a kit én a föld utolsó részéről hoztalak és véghatárairól elhívtalak, és ezt mondám néked: Szolgám vagy te, elválasztottalak és meg nem útállak:


text:
Ne félj, mert én veled vagyok; ne csüggedj, mert én vagyok Istened; megerősítelek, sőt megsegítlek, és igazságom jobbjával támogatlak.


text:
Ímé, megszégyenülnek <f>[4†]</f> és meggyaláztatnak, a kik fölgerjednek ellened, semmivé lesznek és elvesznek, a kik veled perlekednek.


text:
Keresed őket és meg nem találod a veled versengőket; megsemmisülnek teljesen, <f>[5†]</f> a kik téged háborgatnak.


text:
Mivel én vagyok Urad, Istened, a ki jobbkezedet fogom, és a ki ezt mondom néked: Ne félj, én megsegítelek!


text:
Ne félj, férgecske Jákób, maroknyi Izráel, én megsegítlek, szól az Úr, a te megváltód, <f>[6†]</f> Izráelnek Szentje!


text:
Ímé, én teszlek éles, új cséplőhengerré, a melynek két éle van; hegyeket csépelj és zúzz össze, és <f>[7†]</f> a halmokat pozdorjává tegyed.


text:
Te szórd, és a szél vigye el <f>[8†]</f> őket, és elszéleszsze őket a forgószél, és te örülsz az Úrban, és dicsekedel Izráelnek Szentjében.


text:
A nyomorultak és szegények keresnek vizet, de nincs, nyelvök a szomjúságban elepedt: én, az Úr meghallgatom őket, én, Izráel Istene, nem hagyom el őket.


text:
Kopasz hegyeken <f>[9†]</f> folyókat nyitok és a rónák közepén forrásokat; a pusztát vizek tavává teszem és az aszú földet vizeknek forrásivá.


text:
A pusztában czédrust, akáczot nevelek és mirtust és olajfát, plántálok a kietlenben cziprust, platánt, sudarczédrussal együtt,


text:
Hogy lássák, megtudják, eszökbe vegyék és megértsék mindnyájan, hogy az Úrnak keze mívelte ezt, és Izráel Szentje teremtette ezt!


text:
Adják elő és jelentsék meg nékünk, a mik történni fognak; a mik először lesznek, jelentsétek meg, hogy eszünkbe vegyük és megtudjuk végöket, vagy a jövendőket tudassátok velünk!


text:
Jelentsétek meg, mik lesznek ezután, hogy megtudjuk, hogy ti Istenek vagytok; vagy hát míveljetek jót vagy gonoszt, hogy mérkőzzünk és majd lássuk együtt!


text:
Ímé, ti semmiből valók vagytok, és dolgotok is semmiből való; útálat <f>[10†]</f> az, a ki titeket szeret.


text:
Feltámasztám északról, és eljött napkelet felől; hirdeti nevemet, és tapodja a fejedelmeket, mint az agyagot, és mint a fazekas a sarat <f>[11†]</f> tapossa.


text:
Ki jelenté meg ezt eleitől fogva, hogy megtudnók? vagy régen, hogy ezt mondanók: Igaz? De nem jelenté meg, de nem tudatá senki, nem hallá szavatokat <f>[12†]</f> senki sem!


text:
Sionnak először <i>én hirdetém,</i> ímé itt vannak <i>a tanúk,</i> és örömmondót adtam <f>[13†]</f> Jeruzsálemnek.


text:
És néztem és nem volt senki, ezek közül nem volt tanácsadó, hogy megkérdezzem őket és feleljenek nékem.


text:
<pb/>Ímé az én szolgám, <f>[1†]</f> a kit gyámolítok, az én választottam, a kit szívem kedvel, lelkemet adtam ő belé, törvényt beszél a népeknek.


text:
Megrepedt nádat nem tör el, a pislogó gyertya belet nem oltja ki, <f>[2†]</f> a törvényt igazán jelenti meg.


text:
Nem pislog és meg nem reped, míg a földön törvényt tanít, és a szigetek várnak <f>[3†]</f> tanítására.


text:
Így szól az Úr Isten, a ki az egeket teremté és kifeszíté, és kiterjeszté termésivel a földet, a ki <f>[4†]</f> lelket ád a rajta lakó népnek, és leheletet a rajta járóknak:


text:
Én, az Úr, hívtalak el igazságban, és fogom kezedet, és megőrizlek és népnek szövetségévé teszlek, <f>[5†]</f> pogányoknak világosságává.


text:
Hogy megnyisd a vakoknak szemeit, hogy a foglyot a tömlöczből kihozzad, és <f>[6†]</f> a fogházból a sötétben ülőket.


text:
Én vagyok az Úr, ez a nevem, és dicsőségemet másnak <f>[7†]</f> nem adom, sem dicséretemet a bálványoknak.


text:
Énekeljetek az Úrnak <f>[9†]</f> új éneket, és dicséretét a földnek határairól, ti, a tenger hajósai és teljessége, a szigetek és azoknak lakói.


text:
Emeljék fel <i>szavokat</i> <f>[10†]</f> a puszta és annak városai, a faluk, a melyekben Kédár lakik, ujjongjanak a kősziklák lakói, a hegyeknek tetejéről kiáltsanak.


text:
Az Úr, mint egy hős kijő, <i>és</i> mint hadakozó felkölti haragját, kiált, sőt rivalg és ellenségein erőt <f>[11†]</f> vesz.


text:
Régtől fogva hallgattam, néma voltam, magamat megtartóztatám: <i>most</i> mint a szülő nő nyögök, lihegek és fúvok!


text:
Elpusztítok hegyeket és halmokat, és megszáraztom minden fűvöket, szigetekké teszek folyamokat, és tavakat kiszáraztok.


text:
A vakokat oly úton vezetem, a melyet nem ismernek, járatom őket oly ösvényeken, a melyeket nem tudnak; előttök a sötétséget világossággá teszem, és az egyenetlen földet egyenessé; ezeket cselekszem velök, és őket el nem <f>[12†]</f> hagyom.


text:
Meghátrálnak <i>és</i> mélyen megszégyenülnek, a kik a bálványban <f>[13†]</f> bíznak, a kik ezt mondják az öntött képnek: Ti vagytok a mi isteneink!


text:
Kicsoda vak, ha nem az én szolgám? <f>[14†]</f> és olyan süket, mint az én követem, a kit elbocsátok? Ki olyan vak, mint a békességgel megajándékozott, és olyan vak, mint az Úr szolgája?


text:
De e nép kiraboltatott és eltapodtatott, bilincsbe verve tömlöczben mindnyájan, és fogházakban rejtettek el, prédává lettek és nincs szabadító; ragadománynyá lettek és nincsen, a ki mondaná: add vissza!


text:
Ki adta ragadományul Jákóbot és Izráelt a prédálóknak? Avagy nem az Úr-é, a ki ellen vétkezénk, és nem akartak járni útain és nem hallgattak az Ő törvényére?


text:
Ezért ontá ki reá búsulásának haragját és a had erejét; körülte lángolt az, de ő nem értett; és égett benne, de nem <f>[18†]</f> tért eszére!


text:
<pb/>És most, oh Jákób, így szól az Úr, a te Teremtőd, és a te alkotód, Izráel: Ne félj, mert megváltottalak, neveden hívtalak téged, enyém vagy!


text:
Mikor vizen mégy át, én veled vagyok, és ha folyókon, azok el nem borítnak, <f>[1†]</f> ha tűzben jársz, nem égsz meg, és a láng meg nem perzsel téged.


text:
Mert én vagyok az Úr, a te Istened, Izráelnek Szentje, a te megtartód, adtam váltságodba Égyiptomot, Kúst és Sebát helyetted.


text:
Mivel kedves vagy az én szemeimben, becses vagy és én szeretlek: <f>[2†]</f> embereket adok helyetted, és népeket a te életedért:


text:
Ne félj, <f>[3†]</f> mert én veled vagyok, napkeletről meghozom magodat, és napnyugotról egybegyűjtelek.


text:
Mondom északnak: add meg; és délnek: ne tartsd vissza, hozd meg az én fiaimat messzünnen, és leányimat a földnek végéről,


text:
Mindent, a ki csak az én nevemről neveztetik, a kit dicsőségemre teremtettem, a kit alkottam és készítettem!


text:
Minden népek gyűljenek egybe, és seregeljenek össze a népségek: ki hirdethet <f>[5†]</f> közülök ilyet? Vagy a régieket tudassák velünk, állítsák elő tanuikat, hogy igazuk legyen, hogy ezek hallván, ezt mondják: Igaz.


text:
Ti vagytok az én tanuim, így szól az Úr; és szolgám, <f>[6†]</f> a kit elválasztottam, hogy megtudjátok és higyjetek nékem és megértsétek, hogy én vagyok az, előttem Isten nem alkottatott, és utánam nem lesz!


text:
Én hirdettem, <f>[7†]</f> és megtartottam, és megjelentettem, és nem volt idegen <i>isten</i> köztetek, és ti vagytok az én tanuim, így szól az Úr, hogy én Isten vagyok.


text:
Mostantól fogva is én az leszek, és nincs, a ki az én kezemből kimentsen; cselekszem, és ki változtatja <f>[8†]</f> azt meg?


text:
Így szól az Úr, a ti megváltótok, Izráel Szentje. Ti értetek küldöttem el Bábelbe, és <f>[9†]</f> leszállítom mindnyájokat, mint menekülőket a Káldeusokkal együtt vídámságuk hajóiba.


text:
A ki kihozott szekeret és lovat, sereget és vitézt; együtt hevernek ottan, nem kelnek föl, kialudtak, mint gyertyabél <f>[11†]</f> elhamvadának!


text:
Ímé, újat cselekszem; most készül, avagy nem tudjátok még? Igen, a pusztában utat szerzek, és a kietlenben <f>[12†]</f> folyóvizeket.


text:
Dicsőítni fog engem a mező vada, a sakálok és struczok, hogy vizet szereztem a pusztában; a kietlenben folyóvizeket, hogy választott népemnek inni adjak.


text:
Nem adtad nékem égőáldozatul bárányaidat, és áldozataiddal nem dicsőítettél engem; nem terheltelek ételáldozattal, és tömjénnel nem fárasztottalak.


text:
Nem vettél pénzen nékem jóillatú nádat, és áldozataid kövérével jól nem tartottál, csak bűneiddel terhelél, vétkeiddel fárasztál engemet.


text:
Ezért én is megfertőztettem a szent fejedelmeket, és veszedelemre adám Jákóbot, és gyalázatra Izráelt!


text:
Így szól az Úr, teremtőd és alkotód anyád méhétől fogva, a ki megsegít: Ne félj, <f>[2†]</f> én szolgám Jákób, és te igaz nép, a kit elválasztottam!


text:
Mert vizet öntök <f>[3†]</f> a szomjúhozóra, és folyóvizeket a szárazra; kiöntöm lelkemet a te magodra, és áldásomat a te csemetéidre.


text:
Ez azt mondja: én az Úré vagyok, amaz Jákób nevét emlegeti, és a másik önkezével írja: az Úré vagyok, és hízelegve Izráel nevét <f>[4†]</f> említi.


text:
<pb/>Így szól az Úr, Izráelnek királya és megváltója, a seregeknek Ura: Én vagyok <f>[5†]</f> az első, én az utolsó, és rajtam kivül nincsen Isten.


text:
És ki hirdetett hozzám hasonlóan? jelentse meg és hozza azt elém, mióta e világ népét teremtém; és jelentsék meg a közeli és távoli jövőt.


text:
Ne féljetek és ne rettegjetek! Hát nem mondtam-é meg és nem jelentém előre? Ti vagytok tanuim! <f>[6†]</f> Hát van-é rajtam kivül Isten? Nincs kőszál, nem tudok!


text:
A bálványok csinálói mind hiábavalók, és kedvenczeik mit sem használnak, és tanuik nem <f>[7†]</f> látnak és nem tudnak, hogy megszégyenüljenek.


text:
Ímé, minden barátaik <f>[8†]</f> megszégyenülnek, és a mesterek magok is emberek; gyűljenek össze mind és álljanak elő; féljenek, szégyenüljenek meg együtt!


text:
A kovács fejszét <i>készít,</i> és munkálkodik <f>[9†]</f> a szénnél, és alakítja azt pőrölylyel, és munkálja azt erős karjával, és megéhezik és ereje nincsen, és vizet sem iszik és elfárad.


text:
Az ács mérőzsinórt von, és lefesti azt íróvesszővel, és meggyalulja azt, a czirkalommal alakítja, és csinálja azt férfiú formájára, ember ékességére, hogy házában lakjék.


text:
Czédrusfát vág magának, tölgy- és cserfát hoz, és válogat az erdő fáiban, fenyőt plántál, a melyet az eső fölnevel.


text:
Azokból az ember tüzet gerjeszt, vesz belőlök és melegszik, meggyújtja és kenyeret süt; sőt istent is csinál abból és imádja, bálványt készít és előtte leborul;


text:
Felét tűzben megégeti, felénél húst eszik: pecsenyét süt és megelégszik, és aztán melengeti magát és szól: Bezzeg melegem van, tűznél valék!


text:
Maradékából istent készít, bálványát; leborulva imádja azt és könyörög hozzá, és így szól: Szabadíts meg, mert te vagy istenem!


text:
És nem veszi eszébe, nincs ismerete és értelme, hogy mondaná: Felét tűzben megégetém és kenyeret sütöttem annak szenénél, sütöttem húst és megettem; és maradékából útálatosságot csináljak-é, és leboruljak a fa-galy előtt?


text:
Ki hamuban gyönyörködik, megcsalt <f>[10†]</f> szíve vezette félre azt, hogy meg ne szabadítsa lelkét és ezt mondja: Hát nem hazugság van-é jobbkezemben?


text:
<pb/>Oh emlékezzél meg Jákób ezekről és Izráel, mert az én szolgám vagy te, én alkottalak téged, én szolgám vagy, Izráel! nem feledlek el.


text:
Eltöröltem álnokságaidat, mint felleget, és mint felhőt bűneidet; térj én hozzám, mert <f>[11†]</f> megváltottalak.


text:
Örüljetek egek, mert az Úr végbe vitte, kiáltsatok földnek mélységei, ujjongva énekeljetek hegyek, erdő és benne minden fa; mert megváltá az Úr Jákóbot, és Izráelben megdicsőíti magát.


text:
Így szól az Úr, megváltód és alkotód anyád méhétől fogva: Én vagyok az Úr, a ki mindent cselekszem, a ki az egeket egyedül kifeszítem, <f>[12†]</f> és kiszélesítem a földet magamtól;


text:
Ki a hazugok jeleit megrontja, és a varázslókat megbolondítja, a bölcseket megszégyeníti, és tudományukat bolondsággá teszi.


text:
A ki szolgája beszédét beteljesíti, és véghez viszi követei tanácsát, a ki így szól Jeruzsálemnek: Lakjanak benne! és Júda városainak: Megépíttessenek! és romjait felállatom!


text:
Ki Czírusnak ezt mondja: Pásztorom! ki véghez viszi minden akaratomat, és ezt mondja Jeruzsálemnek: Megépíttessék! és a templomnak: Alapja vettessék!


text:
<pb/>Így szól az Úr felkentjéhez, Czírushoz, kinek <f>[1†]</f> jobbkezét megfogám, hogy meghódoltassak előtte népeket, és a királyok derekának övét megoldjam, ő előtte megnyissam az ajtókat, és a kapuk be ne zároltassanak;


text:
Én menéndek előtted, és az egyenetleneket megegyenesítem, az érczajtókat összetöröm, és leütöm a vaszárakat.


text:
Néked adom a sötétségnek kincseit és a rejtekhelyek gazdagságait, hogy megtudjad, hogy én vagyok az Úr, a ki téged neveden hívtalak, Izráel Istene.


text:
Az én szolgámért, Jákóbért, és elválasztott Izráelemért neveden hívtalak el, szeretettel szólítálak, noha nem ismerél.


text:
Én vagyok az Úr és több nincs, rajtam kivül nincs Isten! felöveztelek téged, <f>[2†]</f> bár nem ismerél.


text:
Hogy megtudják napkelettől és napnyugattól fogva, hogy nincsen több rajtam kivül; én vagyok az Úr és több nincsen!


text:
Ki a világosságot alkotom és a sötétséget teremtem, ki békességet szerzek és gonoszt teremtek; én vagyok az Úr, <f>[3†]</f> a ki mindezt cselekszem!


text:
Egek harmatozzatok onnan felül, és a felhők folyjanak igazsággal, nyiljék <f>[4†]</f> meg a föld és viruljon fel a szabadulás, és igazság sarjadjon fel vele együtt; én az Úr teremtettem azt!


text:
Jaj annak, a ki alkotójával perbe száll, holott cserép a föld többi cserepeivel! Vajjon mondja-é az agyag alkotójának: <f>[5†]</f> Mit csinálsz? és csinálmányod ezt: Nincsenek kezei?


text:
Így szól az Úr, Izráelnek Szentje és Teremtője: Kérdezzétek meg a jövendőt tőlem, fiaimat és kezeim munkáját csak bízzátok reám!


text:
Én alkotám <f>[6†]</f> a földet, és az embert rajta én teremtém, én terjesztém ki kezeimmel az egeket, és minden seregöket én állatám elő.


text:
Én támasztottam őt fel igazságban, és minden útait egyengetem, ő építi meg városomat, <f>[7†]</f> és foglyaimat elbocsátja, nem pénzért, sem ajándékért, szóla a seregek Ura!


text:
Így szól az Úr: Égyiptom gyűjtött kincse és Kús nyeresége és a nagy termetű Szabeusok <f>[8†]</f> hozzád mennek és tieid lesznek, téged követnek, békókban járnak, előtted leborulnak és hozzád könyörögnek: Csak közted van az Isten és nincsen több Isten!


text:
És Izráel megszabadul az Úr által örök szabadulással, nem vallotok szégyent és gyalázatot soha örökké;


text:
Mert így szól az Úr, a ki az egeket teremté; Ő az Isten, a ki alkotá a földet és teremté azt és megerősíté; nem hiába teremté azt, hanem lakásul alkotá: Én vagyok az Úr és több nincsen!


text:
Nem titkon <f>[10†]</f> szóltam, a sötétség földének helyén; nem mondtam Jákób magvának: hiába keressetek engem! én, az Úr, igazságot szólok, és megjelentem, a mik igazak.


text:
Gyűljetek egybe és jőjjetek elő, közelegjetek mind, a kik a népek közül megszabadultatok; nem tudnak semmit, a kik bálványuk fáját hordják, és könyörögnek oly istenhez, a ki meg nem <f>[11†]</f> tart!


text:
Jelentsétek meg és hozzátok elő, sőt egyetemben tanácskozzanak: ki mondta meg ezt régtől fogva és jelenté meg előre? Vajjon nem én, az Úr? És nincs több Isten nálam, igaz Isten és megtartó nincs kívülem.


text:
Térjetek én hozzám, hogy megtartassatok földnek minden határai, mert én vagyok az Isten, és nincsen több!


text:
Magamra esküdtem és igazság jött ki számból, egy szó, mely vissza nem tér: hogy minden térd nékem hajol meg, <f>[12†]</f> rám esküszik minden nyelv!


text:
Csak az Úrban van, így szólnak felőlem, minden igazság és erő, Ő hozzá mennek, és megszégyenülnek mindazok, a kik reá haragusznak.


text:
<pb/>Ledől Bél, <f>[1†]</f> elesik Nebó, oktalan barmokra kerülnek szobraik, és miket ti hordoztatok, felrakatnak, terhéül a megfáradott <i>állat</i>nak;


text:
Hallgassatok rám, Jákób háza és Izráel házának minden maradéka, a kiket <i>magamra</i> raktam anyátok <f>[2†]</f> méhétől fogva, és hordoztalak születésetek óta;


text:
Vénségtekig én vagyok az, és megőszüléstekig én visellek; én teremtettem és én hordozom, <f>[3†]</f> én viselem és megszabadítom.


text:
Kihez hasonlíttok engem, és kivel tesztek <f>[4†]</f> egyenlővé? És kivel vettek egybe, hogy hasonlók volnánk?


text:
Kitöltik az aranyat az erszényből, és ezüstöt mérnek a mértékkel, és ötvöst fogadnak, hogy abból istent csináljon; meghajolnak, leborulnak előtte.


text:
Vállukra veszik azt és hordozzák, majd <f>[5†]</f> állványára helyezik és veszteg áll, helyéről meg nem mozdul, ha kiáltasz is hozzá, nem felel, nyomorúságodból nem szabadít meg.


text:
Emlékezzetek meg a messze régi dolgokról, hogy én vagyok Isten és nincsen több; <f>[6†]</f> Isten vagyok, és nincs hozzám hasonlatos.


text:
Ki megjelentem kezdettől fogva a véget, és előre azokat, a mik még meg nem történtek, mondván: tanácsom megáll, <f>[7†]</f> és véghez viszem minden akaratomat;


text:
Ki elhívom napkeletről a sast, meszsze földről tanácsom férfiát; nem csak szóltam, ki is viszem, elvégezem, meg is <f>[8†]</f> cselekszem!


text:
Elhoztam igazságomat, nincs messze, és az én szabadításom nem késik, Sionban <f>[9†]</f> lesz szabadításom, és Izráelen dicsőségem.


text:
<pb/>Szállj le és ülj a porba, Babilon szűz leánya, ülj a földre királyi szék nélkül, <f>[1†]</f> te a Káldeusok leánya, mert nem hívnak többé téged gyöngének és elkényeztetettnek!


text:
Vedd a malmot és őrölj lisztet, född fel fátyolodat, emeld föl a hosszú ruhát, född fel czombodat <f>[2†]</f> és menj át a folyókon.


text:
Födöztessék föl meztelenséged <f>[3†]</f> és láttassék meg szemérmed; bosszút állok és embert nem kímélek!


text:
Ülj némán és menj a sötétre, te a Káldeusok leánya, mert nem <f>[4†]</f> hívnak többé téged országok úrnőjének!


text:
Fölgerjedtem volt népem ellen; megfertőztettem örökségemet <f>[5†]</f> és kezedbe adtam azt: te nem cselekedtél velök irgalmasságot, az öregre nehéz igát vetettél!


text:
És ezt mondád: Örökre úrnő leszek! úgy <f>[6†]</f> hogy ezekre nem is gondolál, és nem emlékeztél meg annak végéről.


text:
És most halld meg ezt, bujálkodó, a ki bátorságban ülsz, a ki ezt mondja szívében: Én <f>[7†]</f> vagyok és nincs senki több, nem ülök özvegységben, és a gyermektelenséget nem ismerem!


text:
És mind e kettő eljő reád nagy hamar egy napon: gyermektelenség és özvegység, teljességökben jőnek el reád, noha gazdag vagy a varázslásban, és sok nagyon igéző szózatod.


text:
Gonoszságodban bíztál, és ezt mondád: Nem lát senki engem! Bölcseséged és tudományod csalt meg téged, és ezt mondád szívedben: Én vagyok <f>[8†]</f> és nincs senki több.


text:
Azért jő te reád a gonosz, a melynek keletkezését nem tudod, és romlás sújt le rád, a melyet meg nem engesztelhetsz, és hirtelen jő pusztulás reád, nem is tudod!


text:
No állj elő hát igéző szózatiddal és varázslásodnak <f>[9†]</f> sokaságával, a melyekkel ifjúságodtól fogva vesződtél, talán segíthetsz valamit, talán visszariaszthatod <i>a veszedelmet. </i>


text:
Tanácsaid sokaságában megfáradtál; <f>[10†]</f> no álljanak elő és tartsanak meg az égnek vizsgálói, a kik a csillagokat nézik, a kik megjelentik az újholdak napján, hogy mi jövend reád.


text:
Ímé, olyanok lettek, mint a polyva, tűz emészté meg őket, nem mentik meg életöket a lángból, még szén sem marad belőlök melegülésre, sem körülülhető <f>[11†]</f> parázs!


text:
Így járnak azok, a kikkel vesződtél; és a kik kereskedő társaid voltak ifjúságodtól fogva, futnak, kiki a maga útján; <f>[12†]</f> senki nem segít néked!


text:
<pb/>Halljátok ezt Jákób háza, a kik Izráel nevéről neveztettek, és Júda forrásából származának, a kik az Úr nevére esküsznek, és Izráel Istenét <f>[1†]</f> emlegetik; <i>de </i>nem híven és nem igazán.


text:
Mert a szent várostól nevezik magokat, és Izráel Istenéhez támaszkodnak, a kinek neve seregeknek Ura!


text:
Mik eddig történtek, előre megjelentém, szám hirdeté és tudatá azokat, gyorsan véghez vivém, és bekövetkezének,


text:
Tehát előre megjelentém <f>[3†]</f> néked, mielőtt bekövetkezett, tudtodra adtam, hogy ezt ne mondd: Faragott képem mívelé ezeket, bálványom és öntött képem parancsolá ezeket.


text:
Hallottad volt, <i>és most</i> lásd mindezt; avagy ti nem tesztek-é erről bizonyságot? Mostantól fogva újakat tudatok veled: titkoltakat, a melyeket nem tudtál;


text:
Mostan rendeltettek el és nem régen, és ezelőtt nem hallottál felőlök, hogy ezt ne mondd: Ímé, tudtam én azokat.


text:
Nem is hallottad, nem is tudtad, füled sem vala nyitva régen, mivel tudtam, hogy nagyon hűtelen vagy, és pártütőnek hívatál <f>[4†]</f> anyád méhétől fogva.


text:
Nevemért <f>[5†]</f> elhalasztom haragomat, és dicséretemért fékezem magamat veled szemben, hogy ki ne vágjalak.


text:
Ímé, megtisztítottalak, de nem úgy, mint ezüstöt, megpróbáltalak a nyomor <f>[6†]</f> kemenczéjében.


text:
Enmagamért, enmagamért cselekszem; mert hogyan szentségteleníttetnék meg <i>nevem?!</i> És <f>[7†]</f> dicsőségemet másnak nem adom.


text:
Hiszen kezem veté e föld alapját, és jobbom terjeszté ki az egeket, ha én szólítom őket, <f>[9†]</f> mind itt állnak.


text:
Gyűljetek egybe mind, és halljátok meg: ki jelenté meg közülök ezeket? az, kit az Úr szeret, elvégzi akaratját Bábelen, és karja lészen a Káldeusokon.


text:
Közelgjetek hozzám, halljátok ezt, nem szóltam eleitől fogva titkon! mióta ez történik, ott vagyok! <f>[10†]</f> És most az Úr Isten engem küldött, és az ő lelkét.


text:
Így szól az Úr, Megváltód, Izráelnek Szentje: Én vagyok az Úr, Istened, ki tanítlak hasznosra, és vezetlek oly úton, a melyen járnod kell.


text:
Vajha figyelmeztél volna <f>[11†]</f> parancsolataimra! olyan volna békességed, mint a folyóvíz, és igazságod, mint a tenger habjai;


text:
És olyan volna magod, mint a tengernek fövénye, és méhednek gyümölcsei, mint annak kövecskéi; nem vágatnék ki és nem pusztulna el neve <f>[12†]</f> orczám elől.


text:
Menjetek ki Bábelből, <f>[13†]</f> fussatok el Káldeából ujjongásnak szavával! jelentsétek meg, tudassátok ezt, terjesszétek a föld végső határáig; mondjátok: Megváltotta <f>[14†]</f> az Úr szolgáját, Jákóbot.


text:
Nem szomjaznak, bárha pusztaságon vezeti is őket: kősziklából vizet fakaszt nékik, és meghasítja a sziklát és víz ömöl belőle. <f>[15†]</f>


text:
<pb/>Hallgassatok reám, ti szigetek, és figyeljetek távol való népek: anyám méhétől hívott el az Úr, anyámnak szíve alatt <f>[1†]</f> már emlékezett nevemről.


text:
Hasonlóvá tevé számat az éles kardhoz, <f>[2†]</f> keze árnyékában rejtett el engem, és fényes nyíllá tett engemet, és tegzébe zárt be engem.


text:
És én mondám: Hiába fáradoztam, semmire és haszontalan költöttem el erőmet; de az Úrnál van ítéletem, és jutalmam Istenemnél.


text:
És most így szól az Úr, a ki engem anyám méhétől szolgájává alkotott, hogy Jákóbot Ő hozzá megtérítsem és hogy Izráel hozzá gyűjtessék; hiszen tisztelt vagyok az Úr szemeiben és erősségem az én Istenem!


text:
Így szól: Kevés az, hoggy nékem szolgám légy, a Jákób nemzetséginek megépítésére és Izráel megszabadultjainak visszahozására: sőt a népeknek is <f>[3†]</f> világosságul adtalak, hogy üdvöm a föld végéig terjedjen!


text:
Így szól az Úr, Izráel megváltója, Szentje, a megvetett lelkűhöz, a nép undorához, a zsarnokok szolgájához: Látjátok királyok! és majd fölkelnek, fejedelmek, és leborulnak az Úrért, a ki hű, Izráel Szentjéért, a ki <f>[4†]</f> téged elválasztott.


text:
Így szól az Úr: Jókedvem idején én meghallgattalak, <f>[5†]</f> és a szabadulás napján segítettelek; megtartlak és nép szövetségévé teszlek, hogy megépítsd a földet, és kioszd az elpusztult örökségeket;


text:
Így szólván a foglyoknak: Jőjjetek ki! <f>[6†]</f> és azoknak, a kik sötétben ülnek: Lépjetek elő! Az utakon legelnek, és minden halmokon legelőjük lesz:


text:
Nem éheznek, <f>[7†]</f> nem szomjúhoznak, nem bántja őket délibáb és a nap; mert a ki rajtok könyörült, vezeti őket, és őket vizek forrásaihoz viszi.


text:
Ujjongjatok egek, <f>[9†]</f> és föld örvendezz, ujjongva énekeljetek hegyek; mert megvígasztalá népét az Úr, és könyörül szegényein!


text:
Hát elfeledkezhetik-é az anya gyermekéről, hogy ne könyörüljön méhe fián? És ha elfeledkeznének is <f>[10†]</f> ezek: én te rólad el nem feledkezem.


text:
Emeld fel köröskörül <f>[12†]</f> szemeidet, és lássad, mindnyájan egybegyűlnek, hozzád jönnek. Élek én, így szól az Úr, hogy fölrakod mindnyájokat, mint ékszert, és felkötöd, mint menyasszony.


text:
Mert romjaid és pusztaságaid és elpusztult földed, mindez szűk lesz most a lakosságnak, és messze távoznak elpusztítóid.


text:
Gyermektelenségednek fiai még ezt mondják majd füled hallatára: Szoros e hely nékem, menj el, hogy itt lakhassam!


text:
És te így szólsz szívedben: Ki szűlte nékem ezeket? hisz én gyermektelen és terméketlen voltam, fogoly és számkivetett; és ezeket ki nevelte föl? Ímé, én egyedül maradtam meg; ezek hol voltak?


text:
Így szól az Úr Isten: Ímé, fölemelem kezemet a népekhez, és előttök zászlómat felállatom, és elhozzák fiaidat ölükben, és leányaid <f>[13†]</f> vállukon hordoztatnak.


text:
És királyok lesznek dajkálóid, fejedelmi asszonyaik dajkáid, arczczal a földre borulnak előtted és lábaid porát nyalják; <f>[14†]</f> és megtudod, hogy én vagyok az Úr, kit a kik várnak, meg nem szégyenülnek.


text:
Igen, így szól az Úr, az erőstől elvétetnek a foglyok is, és megszabadul a kegyetlen zsákmánya, és háborgatóidat én háborítom meg, és én tartom meg fiaidat.


text:
És etetem nyomorgatóiddal az önnön húsokat, és mint a musttól, véröktől megrészegednek, <f>[15†]</f> és megtudja minden test, hogy én vagyok <f>[16†]</f> az Úr; megtartód és megváltód, Jákóbnak erős <i>Istene!</i>


text:
<pb/>Így szól az Úr: Hol van anyátok elválólevele, a melylyel őt elbocsátám? vagy hol van egy kölcsönadóim közül, a kinek titeket eladtalak? Ímé, a ti vétkeitekért <f>[1†]</f> adattatok el, és bűneitekért bocsáttatott el anyátok!


text:
Miért jöttem, holott nem volt <i>ott</i> senki? hívtam és nem felelt senki sem! vagy olyan rövid már a kezem, hogy <f>[2†]</f> meg nem válthat? vagy nincs bennem megszabadításra való erő? Ímé, én dorgálásommal kiszáraztom a tengert, a folyókat pusztává teszem, megbűzhödnek halaik, hogy nincsen víz, és szomjúságtól meghalnak.


text:
Az Úr Isten bölcs nyelvet adott én nékem, hogy tudjam erősítni a megfáradtat beszéddel, fölserkenti minden reggel, fölserkenti fülemet, hogy hallgassak, miként a <f>[4†]</f> tanítványok.


text:
Hátamat odaadám a verőknek, és orczámat a szaggatóknak, képemet nem födöztem be a gyalázás és <f>[6†]</f> köpdösés előtt.


text:
És az Úr Isten megsegít engemet, azért nem szégyenülök meg, ezért olyanná tettem képemet, <f>[7†]</f> mint a kova, és tudtam, hogy szégyent nem vallok.


text:
Közel van, <f>[8†]</f> a ki engem megigazít, ki perel én velem? Álljunk együtt elő! Kicsoda peresem? közelegjen hozzám!


text:
Ímé, az Úr Isten megsegít engem, kicsoda kárhoztatna engem? Ímé, mindnyájan, mint a ruha megavulnak, moly emészti meg <f>[9†]</f> őket!


text:
Ki féli közületek az Urat? és ki hallgat az ő szolgája szavára? ő, a ki sötétségben jár és nincs fényesség néki, bízzék az Úr nevében, és támaszkodjék <f>[10†]</f> Istenhez!


text:
Ímé, ti mind, a kik tüzet gyujtotok, felövezvén magatokat tüzes nyilakkal, vettessetek tüzeteknek lángjába és a tüzes nyilakba, a melyeket meggyújtottatok! Kezemből jő ez rátok; fájdalomban fogtok feküdni!


text:
<pb/>Hallgassatok reám, kik az igazságot követitek, kik az Urat keresitek; tekintsetek a kőszálra, a melyből kivágattattatok, és a kútfő nyílására, a melyből <f>[1†]</f> kiásattatok!


text:
Tekintsetek Ábrahámra, atyátokra, és Sárára, <f>[2†]</f> a ki titeket szűlt, hogy egymagát hívtam el őt, és megáldám és megszaporítám őt.


text:
Mert megvígasztalja az Úr Siont, megvígasztalja minden romjait, és pusztáját olyanná teszi, mint az Éden, és <f>[3†]</f> kietlenjét olyanná, mint az Úrnak kertje, öröm és vígasság találtatik abban, hálaadás és dicséret szava!


text:
Figyeljetek reám, én népem, és reám hallgassatok, én nemzetem! mert tanítás megy ki tőlem, <f>[4†]</f> és törvényemet a népek megvilágosítására megalapítom.


text:
Közel igazságom, kijő szabadításom, és karjaim népeket ítélnek: engem várnak a szigetek, és <f>[5†]</f> karomba vetik reménységüket.


text:
Emeljétek az égre szemeiteket, és nézzetek a földre ide alá, mert az egek mint a füst <f>[6†]</f> elfogynak, és a föld, mint a ruha megavul, és lakosai hasonlókép elvesznek; de szabadításom örökre megmarad, és igazságom meg nem romol.


text:
Hallgassatok rám, kik tudjátok az igazságot, te nép, kinek szívében van törvényem! <f>[7†]</f> ne féljetek az emberek gyalázatától, és szidalmaik miatt kétségbe ne essetek!


text:
Mert mint a ruhát, moly emészti meg őket, és mint a gyapjat, féreg eszi meg őket, és igazságom örökre megmarad, és szabadításom <f>[8†]</f> nemzetségről nemzetségre!


text:
Kelj föl, kelj föl, öltözd fel az erőt, oh Úrnak karja! kelj föl, mint a régi időben, a messze hajdanban! Avagy nem te vagy-é, a ki Ráhábot <f>[9†]</f> kivágta, és a sárkányt átdöfte?


text:
Nem te vagy-é, a ki a tengert megszáraztotta, a nagy mélység vizeit; a ki a tenger fenekét úttá változtatta, hogy átmenjenek a megváltottak?!


text:
Így térnek meg az Úrnak megváltottai, és ujjongás között Sionba jőnek, és <f>[10†]</f> örökös öröm fejökön; vígasságot és örömöt találnak, eltünik a fájdalom és sóhaj!


text:
Én, én vagyok megvigasztalótok! Ki vagy te, hogy félsz halandó embertől? <f>[11†]</f> ember fiától, a ki olyan lesz, mint a fű?!


text:
Hogy elfeledkeztél az Úrról, Teremtődről, a ki az eget <f>[12†]</f> kiterjeszté és a földet megalapítá, és hogy félsz szüntelen minden napon nyomorgatódnak haragjától, a ki igyekszik elveszteni? De hol van a nyomorgató haragja?


text:
Hiszen én vagyok az Úr, a te Istened, a ki megreszkettetem a tengert és zúgnak <f>[14†]</f> habjai; seregeknek Ura az Én nevem?


text:
És adtam beszédemet a te szádba, és <f>[15†]</f> kezem árnyékával födöztelek be, hogy újonnan plántáljam az egeket, és megalapítsam a földet, és ezt mondjam Sionnak: Én népem vagy te!


text:
Serkenj föl, serkenj föl, kelj föl Jeruzsálem, <f>[16†]</f> ki megittad az Úr kezéből haragja poharát; a tántorgás öblös kelyhét megittad, kiürítéd!


text:
Nem vala vezetője minden fiai közül, a kiket szűlt, nem fogta senki őt kézen minden fiai közül, a kiket fölnevelt.


text:
E kettő esett rajtad! Kicsoda szánt meg téged? A pusztulás, a romlás, az éhség és a fegyver; miként vígasztaljalak téged?


text:
Fiaid elájultan ott feküdtek minden utczáknak fejeinél, mint a hálóba esett zerge, megrészegedve az Úr haragjától, Istenednek <f>[17†]</f> feddésétől.


text:
Így szól Urad, az Úr, és Istened, a ki népéért bosszút áll: Ímé, kiveszem kezedből a tántorgás poharát, haragom öblös kelyhét, <f>[19†]</f> nem iszod többé azt meg!


text:
És adom azt nyomorgatóid kezébe, a <f>[20†]</f> kik azt mondották lelkednek: Hajolj meg, hogy átmenjünk te rajtad, és a te hátadat olyanná tetted, mint a föld, és mint a minő az utcza a járóknak!


text:
<pb/>Serkenj föl, serkenj föl, öltözd fel erősségedet, Sion, öltözzél fel ékességed ruháiba, Jeruzsálem, szent város, mert nem lép te beléd többé körülmetéletlen, tisztátalan!


text:
Rázd ki magad a porból, kelj fel, ülj fel Jeruzsálem, oldd ki magadat nyakad bilincseiből, Sion <f>[1†]</f> fogoly leánya!


text:
Mert így szól az Úr Isten: Égyiptomba ment alá <f>[3†]</f> népem először, hogy ott bujdossék, és azután Assiria nyomorgatá őt ok nélkül.


text:
És most mit tegyek itt? szól az Úr, hiszen népem elvitetett ok nélkül, és a rajta uralkodók ujjonganak, szól az Úr, és nevem szüntelen mindennap <f>[4†]</f> gúnyoltatik.


text:
Ezért hadd ismerje meg népem az én nevemet, ezért ama napon! Hogy én vagyok, a ki mondom: <f>[5†]</f> Ímé, itt vagyok!


text:
Mily szépek a hegyeken az örömmondónak lábai, a ki békességet hirdet, jót mond, szabadulást <f>[6†]</f> hirdet, a ki ezt mondja Sionnak: Uralkodik a te Istened!


text:
Halld őrállóidat! felemelik szavokat, ujjonganak egyetemben, mert szemtől-szembe látják, hogy mint hozza vissza Siont <f>[7†]</f> az Úr!


text:
Ujjongva énekeljetek <f>[8†]</f> mindnyájan, Jeruzsálem romjai, mert megvígasztalá az Úr népét, megváltá Jeruzsálemet.


text:
Feltűrte az Úr szent karját minden népeknek szemei előtt, hogy lássák a föld minden határai <f>[9†]</f> Istenünk szabadítását!


text:
Távozzatok, távozzatok, jertek ki, onnan, tisztátalant <f>[10†]</f> ne illessetek, jertek ki közülök, tisztítsátok meg magatokat, a kik az Úr edényeit hordozzátok.


text:
Mert ne sietséggel jertek ki, <f>[11†]</f> és ne futással menjetek; mert előttetek megy az Úr, és követni fog Izráel Istene!


text:
Miképen eliszonyodtak tőled sokan, oly rút, nem emberi volt ábrázatja, és alakja sem ember fiaié volt:


text:
Akképen ejt ámulatba sok népeket; fölötte a királyok befogják szájokat, mert a mit nékik nem <f>[13†]</f> beszéltek volt, azt látják, és mit nem hallottak volt, arra figyelnek.


text:
Felnőtt, mint egy vesszőszál Ő előtte, és mint gyökér a száraz földből, nem volt néki alakja és ékessége, és <f>[2†]</f> néztünk reá, de nem vala ábrázata kivánatos!


text:
Útált és az emberektől elhagyott volt, fájdalmak férfia és betegség ismerője! mint a ki elől orczánkat elrejtjük, útált volt; <f>[3†]</f> és nem gondoltunk vele.


text:
Pedig betegséginket <f>[4†]</f> ő viselte, és fájdalmainkat hordozá, és mi azt hittük, hogy ostoroztatik, verettetik és kínoztatik Istentől!


text:
És ő megsebesíttetett <f>[5†]</f> bűneinkért, megrontatott a mi vétkeinkért, békességünknek büntetése rajta van, és az ő sebeivel gyógyulánk meg.


text:
Mindnyájan, mint juhok eltévelyedtünk, kiki az ő útára tértünk; de az Úr mindnyájunk vétkét <f>[6†]</f> ő reá veté.


text:
Kínoztatott, pedig alázatos volt, és száját nem nyitotta meg, <f>[7†]</f> mint bárány, mely mészárszékre vitetik, és mint juh, mely megnémul az őt nyírők előtt; és száját nem nyitotta meg!


text:
A fogságból és ítéletből ragadtatott el, és kortársainál ki gondolt arra, hogy kivágatott az élők földéből, hogy népem bűnéért lőn rajta <f>[8†]</f> vereség?!


text:
És a gonoszok közt adtak sírt néki, és a gazdagok mellé <i>jutott</i> kínos halál után: pedig nem cselekedett hamisságot, és álnokság <f>[9†]</f> sem találtatott szájában.


text:
És az Úr akarta őt megrontani betegség által; hogyha önlelkét áldozatul adja, magot lát, és napjait meghosszabbítja, és az Úr akarata az ő keze által jó szerencsés <f>[10†]</f> lesz.


text:
Mert lelke szenvedése folytán látni fog, <i>és</i> megelégszik, ismeretével igaz szolgám sokakat megigazít, és vétkeiket ő viseli.


text:
Azért részt osztok néki a nagyokkal, és zsákmányt a hatalmasokkal oszt, mivelhogy életét halálra adta, és a bűnösök közé számláltatott; pedig ő sokak bűnét hordozá, és a bűnösökért imádkozott! <f>[11†]</f>


text:
<pb/>Ujjongj te meddő, ki <f>[1†]</f> nem szűltél, ujjongva énekelj és kiálts, ki nem vajudtál, mert többek az elhagyottnak fiai a férjnél való fiainál, azt mondja az Úr.


text:
Szélesítsd ki a sátorod helyét, és hajlékidnak kárpitjait terjeszszék ki; ne tiltsd meg; nyújtsd meg köteleidet, és erősítsd meg <f>[2†]</f> szegeidet.


text:
Mert mind jobb-, mind balkézre kiterjedsz, és magod népeket vesz örökségbe, és puszta városokat megnépesítnek.


text:
Ne félj, mert meg nem szégyenülsz, és ne pirulj, mert meg nem gyaláztatol, mert ifjúságod szégyenéről elfeledkezel, és özvegységednek <f>[3†]</f> gyalázatáról többé meg nem emlékezel.


text:
Mert férjed a te Teremtőd, seregeknek Ura az Ő neve, és megváltód Izráelnek Szentje, az egész föld <f>[4†]</f> Istenének hívattatik.


text:
Mert mint elhagyott és fájó lelkű asszonyt hív téged az Úr, és mint megvetett ifjú asszonyt; ezt mondja Istened:


text:
Búsulásom felbuzdultában elrejtém orczámat egy pillantásig előled, és örök irgalmassággal könyörülök rajtad; ezt mondja <f>[5†]</f> megváltó Urad.


text:
Mert <i>úgy lesz</i> ez nékem, <i>mint</i> a Noé özönvize; miként <f>[6†]</f> megesküvém, hogy nem megy át többé Noé özönvize e földön, úgy esküszöm meg, hogy rád többé nem haragszom, és téged meg nem feddelek.


text:
Mert a hegyek eltávoznak, és a halmok megrendülnek; de az én irgalmasságom tőled el nem távozik, és békességem szövetsége meg nem rendül, így szól könyörülő Urad.


text:
Oh te szegény, szélvésztől hányt, vígasztalás nélkül való! Ímé, ólomporba rakom köveidet, és <f>[7†]</f> zafirokra alapítalak.


text:
Igazság által leszel erős, ne gondolj a nyomorral, mert nincsen mit félned, és a rettegéssel, mert <f>[9†]</f> nem közelg hozzád.


text:
Ímé, én teremtettem a kovácsot, a ki a parazsat éleszti és fegyvert készít mestersége szerint: és én teremtém a pusztítót is a vesztésre!


text:
Egy ellened készült fegyver sem lesz jó szerencsés, és minden nyelvet, mely ellened perbe száll, kárhoztatsz: ez az Úr szolgáinak öröksége, és az ő igazságuk, mely tőlem van, így szól az Úr.


text:
<pb/>Oh mindnyájan, kik szomjúhoztok, jertek <f>[1†]</f> e vizekre, ti is, kiknek nincs pénzetek, jertek, vegyetek és egyetek, jertek, vegyetek pénz nélkül és ingyen, bort és tejet.


text:
Miért adtok pénzt azért, a mi nem kenyér, és gyűjtött kincseteket azért, a mi meg nem elégíthet? Hallgassatok, hallgassatok reám, hogy jót egyetek, és gyönyörködjék lelketek <f>[2†]</f> kövérségben.


text:
Hajtsátok ide füleiteket és jertek hozzám; hallgassatok, hogy éljen lelketek, és szerzek veletek örök szövetséget, Dávid iránt való változhatatlan kegyelmességem <f>[3†]</f> szerint.


text:
Ímé, nem ismert népet hívsz elő, és a nép, a mely téged nem ismert, hozzád siet az Úrért, Istenedért és Izráel Szentjéért, hogy téged megdicsőített.


text:
Hagyja el a gonosz az ő útát, és a bűnös férfiú gondolatait, és térjen az Úrhoz, és könyörül rajta, <f>[5†]</f> és a mi Istenünkhöz, mert bővelkedik a megbocsátásban.


text:
<pb/>Mert nem az én gondolataim a ti gondolataitok, és nem a ti útaitok az én útaim, <f>[6†]</f> így szól az Úr!


text:
Mert a mint magasabbak az egek a földnél, akképen magasabbak az én útaim útaitoknál, és gondolataim gondolataitoknál!


text:
Mert mint leszáll az eső és a hó az égből, és oda vissza nem tér, hanem megöntözi a földet, és termővé, gyümölcsözővé teszi azt, és magot ád a magvetőnek és kenyeret az éhezőnek:


text:
Így lesz az én beszédem, a mely számból kimegy, nem tér hozzám üresen, hanem megcselekszi, a mit akarok, és szerencsés lesz <f>[7†]</f> ott, a hová küldöttem.


text:
Mert örömmel jöttök ki, és békességben vezéreltettek; a hegyek és halmok ujjongva énekelnek <f>[8†]</f> ti előttetek, és a mező minden fái tapsolnak.


text:
A tövis helyén cziprus nevekedik, és bogács helyett mirtus nevekedik, és lesz ez az Úrnak dicsőségül és örök jegyül, a mely el nem <f>[9†]</f> töröltetik.


text:
<pb/>Így szól az Úr: Őrizzétek meg a jogosságot, és cselekedjetek igazságot, mert közel van szabadításom, hogy eljőjjön, és igazságom, hogy megjelenjék:


text:
Boldog ember, a ki ezt cselekszi, és az ember fia, a ki ahhoz ragaszkodik! a ki megőrzi a <f>[1†]</f> szombatot, hogy meg ne fertőztesse azt, és megőrzi kezét, hogy semmi gonoszt ne tegyen.


text:
És ne mondja ezt az idegen, a ki az Úrhoz adá magát: Bizony elszakaszt az Úr engem az Ő népétől! ne mondja a herélt sem: Ímé, én megszáradt fa vagyok!


text:
Mert így szól az Úr a herélteknek: A kik megőrzik szombatimat és szeretik azt, a miben gyönyörködöm, és ragaszkodnak az én szövetségemhez:


text:
Adok nékik házamban és falaimon belül helyet, és oly nevet, a mely jobb, mint a fiakban és lányokban <i>élő név;</i> örök nevet adok nékik, a mely soha el nem <f>[2†]</f> vész;


text:
És az idegeneket, a kik az Úrhoz adák magukat, hogy néki szolgáljanak és hogy szeressék az Úr nevét, hogy Ő néki szolgái legyenek; mindenkit, a ki megőrzi a szombatot, hogy meg ne fertőztesse azt, és a szövetségemhez ragaszkodókat:


text:
Szent hegyemre <f>[3†]</f> viszem föl ezeket, és megvídámítom őket imádságom házában; egészen égő és véres áldozataik kedvesek lesznek oltáromon; mert házam imádság házának <f>[4†]</f> hivatik minden népek számára!


text:
Így szól az Úr Isten, a ki összegyűjti Izráel elszéledt fiait: Még gyűjtök ő hozzá, az ő egybegyűjtötteihez!


text:
Őrállói vakok mindnyájan, mitsem tudnak, mindnyájan néma ebek, nem tudnak ugatni; álmodók, heverők, szunnyadni <f>[6†]</f> szeretők!


text:
És ez ebek telhetetlenek, <f>[7†]</f> nem tudnak megelégedni, pásztorok ők, a kik nem tudnak vigyázni; mindnyájan a magok útára tértek, kiki nyeresége után, mind együtt!


text:
Jertek, hadd hozzak bort, és igyunk részegítő italt! és legyen a holnap olyan, mint a ma, nagy <i>és</i> dicső felettébb!


text:
<pb/>Az igaz elvész és nem veszi eszébe senki, és az irgalmasságtevők elragadtatnak és senki nem gondolja fel, hogy a veszedelem elől <f>[1†]</f> ragadtatik el az igaz;


text:
Ki felett örvendeztek? Ki ellen tátjátok fel szátokat és öltitek ki nyelveteket? nem ti vagytok-é a bűn gyermekei, a hazugságnak <f>[4†]</f> magva?


text:
A kik lángoltok a bálványokért minden <f>[5†]</f> zöld fa alatt, <f>[6†]</f> megöltök gyermekeket a völgyekben, a hegyek hasadékai alatt.


text:
A folyónak sima köveiben van örökséged; azok, azok a te részed, töltöttél nékik italáldozatot is, vivél ételáldozatot és én jó néven vegyem-é <f>[7†]</f> ezeket?


text:
Az ajtó és ajtófél mögé tetted bálványjeleidet, és tőlem <i>eltávozván,</i> fölfedted ágyadat, fölmentél <i>rá</i>, és megszélesítéd, és szövetséget szerzél velök, szeretted ágyukat, a merre csak láttad.


text:
És menél a királyhoz olajjal, és megsokasítád keneteidet, és elküldéd követeidet messze földre, és megaláztad magadat <f>[9†]</f> a sírig.


text:
Nagy útadon megfáradál, <i>és még</i> sem mondád: mind hasztalan! erőd megújulását érezéd, így nem levél beteg!


text:
Kitől féltél és rettegtél, hogy hazudtál és rólam meg nem emlékezél, szívedre sem vevéd? vagy azért nem félsz engem, hogy hallgatok már régtől fogva?


text:
Ha kiáltasz: szabadítson meg téged <i>bálvány</i>id raja; mindnyájokat szél viszi el, lehelet kapja fel, és a ki bennem bízik, <f>[10†]</f> örökségül bírja a földet, és örökli szent hegyemet.


text:
És szól <i>egy szó:</i> Töltsétek, töltsétek, készítsétek <f>[11†]</f> az útat, vegyetek el <i>minden</i> botránkozást népem útáról.


text:
Mert így szól a magasságos és felséges, a ki örökké lakozik, és a kinek neve szent: Magasságban és szentségben lakom, de a megrontottal és alázatos <f>[12†]</f> szívűvel is, hogy megelevenítsem az alázatosok lelkét, és megelevenítsem a megtörtek szívét.


text:
Mert nem örökké <f>[13†]</f> perlek, és nem mindenha haragszom, mert a lélek előttem megepedne, és a leheletek, a kiket én teremtettem.


text:
Mert a telhetetlenségnek <f>[14†]</f> vétkéért haragudtam meg, és megvertem őt, elrejtém <i>magamat</i> és megharagudtam; és ő elfordulva, szíve útjában járt.


text:
Megteremtem ajkaikon a <i>hálának</i> gyümölcsét. Békesség, békesség <f>[15†]</f> a messze és közel valóknak, így szól az Úr; én meggyógyítom őt!


text:
És a hitetlenek olyanok, mint egy háborgó tenger, a mely nem nyughatik, és a melynek vize iszapot és sárt hány ki.


text:
<pb/>Kiálts <i>teljes</i> torokkal, <f>[1†]</f> ne kiméld; mint trombita emeld fel hangodat, és hirdesd népemnek bűneiket, és Jákób házának vétkeit.


text:
Holott ők engem mindennap keresnek, és tudni kivánják útaimat, mint oly nép, a mely igazságot cselekedett és <f>[2†]</f> Istene törvényét el nem hagyta; kérik tőlem az igazságnak ítéleteit, és Istennek elközelgését kivánják.


text:
Mért bőjtölünk és Te nem nézed, gyötörjük lelkünket és Te nem tudod? Ímé, bőjtöléstek napján kedvtelésteket űzitek, és minden robotosaitokat szorongatjátok.


text:
Ímé perrel és versengéssel bőjtöltök, és sújtotok a gazságnak öklével; nem úgy bőjtöltök mostan, hogy meghallassék szavatok <f>[3†]</f> a magasságban.


text:
Hát ilyen a bőjt, a melyet én kedvelek, <i>és olyan</i> a nap, a melyen az ember lelkét gyötri? <f>[4†]</f> Avagy ha mint káka lehajtja fejét, és zsákot és hamvat terít maga alá: ezt nevezed-é bőjtnek és az Úr előtt kedves napnak?


text:
<pb/>Hát nem ez-é a bőjt, a mit én kedvelek: hogy megnyisd a gonoszságnak bilincseit, az igának köteleit megoldjad, és szabadon bocsásd az elnyomottakat, és hogy minden igát <f>[5†]</f> széttépjetek?


text:
Nem az-é, hogy <f>[6†]</f> az éhezőnek megszegd kenyeredet, és a szegény bujdosókat házadba bevigyed, ha meztelent látsz, felruházzad, és tested előtt el ne rejtsd magadat?


text:
Akkor felhasad, mint hajnal a te világosságod, és meggyógyulásod gyorsan kivirágzik, és igazságod <f>[7†]</f> előtted jár; az Úr dicsősége követ.


text:
Akkor kiáltasz, és az Úr meghallgat, jajgatsz, és ő azt mondja: Ímé, itt vagyok. Ha elvetended közüled az igát, és <i>megszünsz</i> ujjal mutogatni és hamisságot beszélni;


text:
Ha odaadod utolsó falatodat az éhezőnek, és az elepedt lelkűt megelégíted: feltámad a setétségben világosságod, és homályosságod olyan lesz, mint a dél.


text:
És vezérel téged az Úr szüntelen, megelégíti lelkedet nagy szárazságban is, és csontjaidat megerősíti, és olyan leszel, mint a megöntözött kert, és <f>[8†]</f> mint vízforrás, a melynek vize el nem fogy.


text:
És megépítik <f>[9†]</f> fiaid a régi romokat, az emberöltők alapzatait felrakod, és neveztetel romlás építőjének, ösvények megújítójának, hogy ott lakhassanak.


text:
Ha megtartóztatod szombaton lábadat, és nem űzöd kedvtelésedet szent napomon, és a szombatot gyönyörűségnek hívod, az Úr szent és dicsőséges <i>napjá</i>nak, és megszenteled azt, dolgaidat nem tevén, foglalkozást sem találván, <i>hamis</i> beszédet sem <f>[10†]</f> szólván:


text:
Akkor gyönyörűséged lesz az Úrban; és én hordozlak a föld magaslatain, és azt mívelem, hogy Jákóbnak, atyádnak örökségével élj; mert az Úr szája szólt!


text:
<pb/>Ímé, nem oly rövid <f>[1†]</f> az Úr keze, hogy meg ne szabadíthatna, és nem oly süket az ő füle, hogy meg nem hallgathatna;


text:
Hanem a ti vétkeitek választanak el titeket Istenetektől, és bűneitek fedezték el <f>[2†]</f> orczáját ti előttetek, hogy meg nem hallgatott.


text:
Mert kezeitek <f>[3†]</f> bemocskolvák vérrel, és ujjaitok vétekkel, ajkaitok hazugságot szólnak, nyelvetek gonoszt suttog.


text:
Nincsen, a ki az igazság mellett szólna, és nincsen, a ki igazságosan perelne, haszontalanban bíznak és hazugságot beszélnek, <f>[4†]</f> gonoszt fogadnak és vétket szűlnek.


text:
Vipera tojásait költik ki, és pókhálót szőnek; a ki tojásaikból eszik, meghal, és ha egyre rátapodsz, vipera kél <f>[5†]</f> ki.


text:
Pókhálójukból <f>[6†]</f> nem lesz ruha, csinálmányok nem felvehető; cselekedeteik hamisságnak cselekedetei, és erőszak tette van kezeikben.


text:
Lábaik a gonoszra futnak; <f>[7†]</f> és sietnek, hogy ártatlan vért ontsanak; gondolataik hamisságnak gondolatai, pusztítás és romlás ösvényeiken.


text:
A békesség útját nem ismerik, és nincsen jogosság kerékvágásukban, ösvényeiket elgörbítik, a ki azon jár, nem ismeri <f>[8†]</f> a békességet.


text:
Ezért van távol tőlünk az ítélet, és nem ér el minket az igazság, várunk világosságra, és ímé, sötétség, és <f>[9†]</f> fényességre, és ímé, homályban járunk!


text:
Tapogatjuk, mint vakok a falat, és tapogatunk, mint a kiknek szemök nincs, megütközünk délben, mint alkonyatkor, és olyanok vagyunk, mint a halottak az egészségesek közt.


text:
Morgunk, mint a medvék mindnyájan, és nyögvén nyögünk, mint a galambok, várjuk az ítéletet és nem jő, a szabadulást <i>és</i> távol van <f>[10†]</f> tőlünk.


text:
Mert sokak előtted gonoszságaink, és bűneink bizonyságot tesznek <f>[11†]</f> mi ellenünk, mert gonoszságaink velünk vannak, és vétkeinket ismerjük:


text:
Elpártoltunk és megtagadtuk az Urat, és eltávozánk a mi Istenünktől, szóltunk nyomorgatásról és elszakadásról, gondoltunk és szóltunk szívünkből hazug beszédeket.


text:
És eltávozott a jogosság, és az igazság messze áll, mivel elesett <f>[12†]</f> a hűség az utczán, és az egyenesség nem juthat be.


text:
És a hűség hiányzik, és a ki a gonoszt kerüli, prédává lesz. És látta ezt az Úr és nem tetszék szemeinek, hogy jogosság nincsen.


text:
<pb/>És látá, hogy nincsen senki, és álmélkodott, hogy nincsen közbenjáró; ezért karja <f>[13†]</f> segít néki, és igazsága gyámolítja őt.


text:
És felölté az igazságot, <f>[14†]</f> mint pánczélt, és a szabadítás sisakja van fején; felölté a bosszúállás ruháit, mint köpenyt, és búsulással vevé magát körül, mint egy palásttal.


text:
A cselekedetek szerint fog megfizetni: haraggal ellenségeinek, büntetéssel szorongatóinak, büntetéssel fizet a szigeteknek.


text:
És félik napnyugottól fogva az Úrnak nevét, és naptámadattól az ő dicsőségét, mikor eljő, <f>[15†]</f> mint egy sebes folyóvíz, a melyet az Úr szele hajt.


text:
És eljő Sionnak <f>[16†]</f> a megváltó, és azoknak, a kik Jákóbban megtérnek hamisságokból, szól az Úr.


text:
És én ő velök ily szövetséget szerzek, szól az Úr: lelkem, a mely rajtad nyugoszik, és beszédeim, a melyeket szádba adtam, el nem távoznak szádból, és magodnak szájából, és magod magvának szájából, így szól az Úr, mostantól mind örökké!


text:
<pb/>Kelj fel, világosodjál, mert eljött világosságod, és az Úr dicsősége <f>[1†]</f> rajtad feltámadt.


text:
Mert ímé, sötétség borítja a földet, és éjszaka a népeket, de rajtad feltámad az Úr, és dicsősége rajtad megláttatik.


text:
Emeld fel köröskörül szemeidet és lásd meg: <f>[2†]</f> mindnyájan egybegyűlnek, hozzád jönnek, fiaid messziről jönnek, és leányaid ölben hozatnak el.


text:
Akkor meglátod és ragyogsz <i>örömtől,</i> és remeg és kiterjed szíved, mivel hozzád fordul a tenger kincsözöne, <i>és</i> hozzád jő a népeknek gazdagsága.


text:
A tevék sokasága elborít, Midján és Éfa tevecsikói, mind Sebából jönnek, aranyat és tömjént hoznak, és az Úr dicséreteit <f>[3†]</f> hirdetik.


text:
Kédár minden juhai hozzád gyűlnek, Nebajóth <f>[4†]</f> kosai néked szolgálnak, felmennek kedvem szerint oltáromra, és dicsőségem házát megdicsőítem.


text:
Igen, engem várnak a szigetek; és elől <i>jönnek</i> Társis hajói, hogy elhozzák fiaidat messziről, és ezüstjöket és aranyokat azokkal együtt, a te Urad és Istened nevének és Izráel Szentjének, hogy téged megdicsőített.


text:
Az idegenek megépítik <f>[6†]</f> kőfalaidat, és királyaik szolgálnak néked; mivel haragomban megvertelek, és kegyelmemben megkönyörültem rajtad.


text:
És nyitva lesznek <f>[7†]</f> kapuid szüntelen, éjjel és nappal be nem zároltatnak, hogy behozzák hozzád a népek gazdagságát, és királyaik is bevitetnek.


text:
Mert a nép és az ország, a mely néked nem szolgáland, <f>[8†]</f> elvész, és a népek mindenestől elpusztulnak.


text:
A Libánon ékessége hozzád jő, cziprus, platán, sudar czédrus, mind együtt szenthelyemnek megékesítésére, hogy lábaim helyét <f>[9†]</f> megdicsőítsem.


text:
És meghajolva hozzád mennek a téged nyomorgatók fiai, és leborulnak lábad <f>[10†]</f> talpainál minden megútálóid, és neveznek téged az Úr városának, Izráel Szentje Sionának.


text:
A helyett, hogy elhagyott és gyűlölt valál és senki rajtad át nem ment, örökkévaló ékességgé teszlek, és gyönyörűséggé nemzetségről nemzetségre.


text:
És szopod a népek tejét, és a királyok <f>[11†]</f> emlőjét szopod, és megtudod, hogy én vagyok az Úr, megtartód és megváltód, Jákóbnak erős <i>Istene. </i>


text:
Réz helyett aranyat hozok, vas helyett ezüstöt hozok, és a fák helyett rezet, és a kövek helyett vasat, és teszem fejedelmeiddé a békességet, és előljáróiddá az igazságot.


text:
Nem hallatik többé erőszaktétel földeden, pusztítás és romlás határaidban, és a szabadulást hívod kőfalaidnak, és kapuidnak <f>[12†]</f> a dicsőséget.


text:
<pb/>Nem a nap lesz néked többé nappali világosságod, <f>[13†]</f> és fényességül nem a hold világol néked, hanem az Úr lesz néked örök világosságod, és Istened lesz ékességed,


text:
Napod nem megy többé alá, és holdad sem fogy el, mert az Úr lesz néked örök világosságod, és gyászod napjainak <f>[14†]</f> vége szakad.


text:
És néped mind <f>[15†]</f> igaz lesz, és a földet mindörökké bírják, plántálásom vesszőszála ők, kezeim munkája dicsőségemre.


text:
<pb/>Az Úr Isten <f>[1†]</f> lelke van én rajtam azért, mert fölkent engem az Úr, hogy a szegényeknek örömöt mondjak; elküldött, hogy bekössem a megtört szívűeket, hogy hirdessek a foglyoknak szabadulást, és a megkötözötteknek <f>[2†]</f> megoldást;


text:
Hogy hirdessem az Úr jókedvének esztendejét, és Istenünk bosszúállása napját; megvígasztaljak minden gyászolót;


text:
Hogy tegyek Sion gyászolóira, adjak nékik ékességet a hamu helyett, örömnek kenetét a gyász helyett, dicsőségnek palástját a csüggedt lélek helyett, hogy igazság fáinak neveztessenek, az Úr plántáinak, <f>[3†]</f> az Ő dicsőségére!


text:
És megépítik a régi <f>[4†]</f> romokat, az ősi pusztaságokat helyreállítják, és a puszta városokat megújítják, és a régi nemzetségek pusztaságait.


text:
És ott állnak az idegenek, és legeltetik juhaitokat, és a jövevények szántóitok és vinczelléreitek <f>[5†]</f> lesznek.


text:
Ti pedig az Úr papjainak <f>[6†]</f> hívattattok, Istenünk szolgáinak neveztettek; a népek gazdagságát eszitek, és azok dicsőségével dicsekedtek.


text:
Gyalázatotokért kettős <i>jutalmat vesztek</i>, és a szidalom helyett örvendenek örökségükben; ekként két részt öröklenek földükben, örökös örömük lesz.


text:
Mert én, az Úr, a jogosságot szeretem, gyűlölöm a gazsággal szerzett ragadományt; és megadom híven jutalmukat, és örök szövetséget <f>[7†]</f> szerzek velök.


text:
És ismeretes lesz magvok a népek közt, és ivadékaik a népségek között, valakik látják őket, megismerik őket, hogy ők az Úrtól megáldott magok.


text:
Örvendezvén örvendezek az Úrban, örüljön lelkem az én Istenemben; mert az üdvnek ruháival <f>[8†]</f> öltöztetett fel engem, az igazság palástjával vett engemet körül, mint vőlegény, a ki pap módon ékíti fel magát, és mint menyasszony, a ki felrakja ékességeit.


text:
Mert mint a föld megtermi csemetéjét, és mint a kert kisarjasztja veteményeit, akként sarjasztja ki az Úr Isten az igazságot s a dicsőséget minden nép előtt.


text:
<pb/>Sionért nem hallgatok és Jeruzsálemért nem nyugszom, míg földerül, mint fényesség az Ő igazsága, és szabadulása, mint a fáklya tündököl.


text:
És meglátják a népek igazságodat, és minden királyok dicsőségedet, és új nevet adnak néked, a melyet az Úr szája <f>[1†]</f> határoz meg.


text:
Nem neveznek többé <f>[2†]</f> elhagyatottnak, és földedet sem nevezik többé pusztának, hanem így hívnak: én gyönyörűségem, és földedet így: férjhez adott; mert az Úr gyönyörködik benned, és földed férjhez adatik.


text:
Mert mint elveszi a legény a szűzet, akként vesznek feleségül téged fiaid, és a mint örül a vőlegény a menyasszonynak, akként fog néked Istened örülni.


text:
Kőfalaidra, Jeruzsálem, őrizőket állattam, egész nap és egész éjjel szüntelen nem hallgatnak; ti, kik az Urat emlékeztetitek, <f>[3†]</f> ne nyugodjatok!


text:
Megesküdt az Úr jobbjára s erőssége karjára: nem adom többé gabonádat eleségül ellenségeidnek, s idegenek nem iszszák mustodat, a <f>[4†]</f> melyért munkálódtál,


text:
Hanem a betakarók egyék azt meg, és dicsérjék az Urat, s a beszűrők igyák meg azt szentségem <f>[5†]</f> pitvaraiban.


text:
Menjetek át, menjetek át a kapukon, készítsétek <f>[6†]</f> a népnek útát, töltsétek, töltsétek az ösvényt, hányjátok el a köveket, emeljetek zászlót a népek fölé.


text:
Ímé, az Úr hirdette mind a föld határáig: Mondjátok meg Sion leányának, ímé, eljött <f>[7†]</f> szabadulásod, ímé, jutalma vele jő, és megfizetése ő előtte!


text:
És hívják őket szent <f>[8†]</f> népnek, az Úr megváltottainak, és téged hívnak: keresett és nem elhagyott városnak.


text:
<pb/>Ki ez, ki jő Edomból, veres ruhákban <f>[1†]</f> Boczrából, a ki ékes öltözetében, ereje sokaságában büszke? Én, a ki igazságban szólok, elégséges vagyok a megtartásra.


text:
A sajtót egyedül tapostam, <f>[3†]</f> és a népek közül nem volt velem senki, és megtapodtam őket búsulásomban, és széttapostam őket haragomban: így fecscsent vérök ruháimra, és egész öltözetemet bekevertem.


text:
Körültekinték és nem vala segítő, s álmélkodám és nem vala gyámolító, és segített nékem <f>[5†]</f> karom, és haragom gyámolított engem!


text:
<pb/>Az Úrnak kegyelmességeiről emlékezem, az Úr dicséreteiről mind a szerint, a mit az Úr velünk cselekedett; az Izráel házához való sok jóságáról, a melyet velök cselekedett irgalma és kegyelmének sokasága szerint.


text:
Minden szenvedésöket Ő is szenvedte, és orczájának angyala <f>[6†]</f> megszabadítá őket, szerelmében és kegyelmében váltotta Ő meg őket, fölvette és hordozá őket a régi idők minden napjaiban.


text:
Ők pedig engedetlenek voltak és megszomoríták <f>[7†]</f> szentségének lelkét, és ő ellenségükké lőn, hadakozott ellenök.


text:
S megemlékezék népe a Mózes régi napjairól: hol van, a ki őket kihozá <f>[8†]</f> a tengerből nyájának pásztorával? hol van, a ki belé adá az ő szentséges lelkét?


text:
Ki Mózes jobbján járatá dicsőségének karját, a ki a vizeket ketté választá <f>[9†]</f> előttök, hogy magának örök nevet szerezzen?


text:
Mint a barmot, a mely völgybe száll alá, nyugodalomba vitte őket az Úr lelke: <f>[10†]</f> így vezérletted népedet, hogy magadnak dicső nevet szerezz!


text:
<pb/>Tekints alá az égből, <f>[11†]</f> és nézz le szentséged és dicsőséged hajlékából! Hol van buzgó szerelmed és hatalmad? Szívednek dobogása és irgalmad megtartóztatják magokat én tőlem!


text:
Hiszen Te vagy Atyánk, hiszen Ábrahám nem tud minket, <f>[12†]</f> és Izráel nem ismer minket, Te, Uram, vagy a mi Atyánk, megváltónk, ez neved öröktől fogva.


text:
Miért engedél <f>[13†]</f> eltévelyedni minket útaidról, oh Uram! miért keményítéd meg szívünket, hogy ne féljünk tégedet? Térj meg szolgáidért, örökséged nemzetségeiért!


text:
Kevés <i>ideig</i> bírta szentségednek népe <i>földét,</i> ellenségink megtapodták szent <f>[14†]</f> helyedet.


text:
<pb/>Oh, vajha megszakasztanád az egeket és leszállnál, előtted a hegyek elolvadnának; mint a tűz meggyújtja a rőzsét, a vizet a tűz felforralja; hogy nevedet ellenségidnek megjelentsd, hogy előtted reszkessenek <f>[1†]</f> a népek;


text:
Hogy cselekednél rettenetes dolgokat, a miket nem vártunk; leszállnál és előtted a hegyek elolvadnának.


text:
Hiszen öröktől fogva nem hallottak és fülökbe sem jutott, szem nem látott más Istent te kívüled, a ki így cselekszik azzal, a ki Őt várja.


text:
Elébe mégy annak, a ki örvend és igazságot cselekszik, a kik útaidban rólad emlékeznek! Ímé, Te felgerjedtél, és mi vétkezénk; régóta így vagyunk; megtartatunk-é?


text:
És mi mindnyájan <i>olyanok</i> voltunk, mint a tisztátalan, és mint megfertéztetett ruha minden mi igazságaink, és elhervadánk, mint a falomb mindnyájan, és álnokságaink, mint a szél, hordának el <f>[2†]</f> bennünket!


text:
S nem volt, a ki segítségül hívta volna nevedet, a ki felserkenne és beléd fogóznék, mert orczádat elrejtéd tőlünk, és álnokságainkban minket megolvasztál.


text:
Most pedig, Uram, Atyánk vagy Te, mi sár vagyunk és Te a mi alkotónk, és kezed munkája <f>[3†]</f> vagyunk mi mindnyájan.


text:
Oh ne haragudjál <f>[4†]</f> Uram felettébb, és ne mindörökké emlékezzél meg álnokságinkról; ímé lásd, kérünk, mindnyájan a Te néped vagyunk.


text:
Szentségünk és ékességünk házát, hol téged atyáink dicsértenek, tűz perzselé föl, és minden a <f>[6†]</f> miben gyönyörködénk, elpusztult.


text:
<pb/>Megkeresni hagytam magamat azoktól, a kik nem is kérdeztenek; megtaláltattam <f>[1†]</f> magamat azokkal, a kik nem is kerestenek. Ezt mondám: Ímhol vagyok, ímhol vagyok, a népnek, a mely nem nevemről neveztetett.


text:
Kiterjesztém kezeimet egész napon a pártos <f>[2†]</f> nép után, a mely nem jó úton járt gondolatainak nyomán;


text:
A nép után, mely ingerel engem szemtől szembe, szünetlenül, kertekben áldozik, és téglákon <f>[3†]</f> szerez jóillatot,


text:
Mely a sírokhoz ül, és a barlangokban hál, <f>[4†]</f> a disznóhúst eszi, és fertelmes leves van tálaiban,


text:
Mely ezt mondja: Maradj otthon, ne jőjj hozzám, mert <f>[5†]</f> szent vagyok néked; e <i>nép</i> füst az orromban és szüntelen égő tűz.


text:
Vétkeitekért és atyáitok vétkeiért mind együtt, szól az Úr, a kik hegyeken tettek jóillatot <f>[7†]</f> és halmokon csúfoltak engemet meg, és visszamérem először jutalmokat keblökre.


text:
Így szól az Úr: Mint a mikor mustot lelnek a fürtben, ezt mondják: ne veszesd el, mert áldás van benne, ekként cselekszem szolgáimért, és nem vesztek <f>[8†]</f> mindent el!


text:
És nevelek Jákóbból magot, és Júdából, a ki hegyeimnek örököse legyen, és bírják azt választottaim, és szolgáim lakjanak <f>[9†]</f> ott!


text:
És lesz Sáron nyájak legelőjévé, és Ákhor <f>[10†]</f> völgye barmok fekvőhelyévé népem számára, a mely engem keresett.


text:
<pb/>Ti pedig, a kik az Urat elhagyátok, a kik szent hegyemről elfeledkezétek, ti, kik Gádnak asztalt készítetek, és Meninek italáldozatot töltötök,


text:
Titeket én a kard alá számlállak, és mindnyájan leborultok megöletésre: mert <f>[11†]</f> hívtalak és nem feleltetek, szóltam és nem hallottátok: a gonoszt cselekedtétek szemeim előtt, és a mit nem szerettem, azt választottátok.


text:
Azért így szól az Úr Isten: Ímé, szolgáim esznek, ti pedig éheztek, ímé, szolgáim isznak, ti pedig szomjúhoztok, ímé, szolgáim örvendnek, de ti megszégyenültök!


text:
Ímé, szolgáim vígadnak szívök boldogságában, és ti kiáltani fogtok szívetek fájdalmában, és megtört lélekkel jajgatni fogtok;


text:
És átok gyanánt hagyjátok itt neveteket az én választottaimnak, és megöl titeket az Úr Isten, és szolgáit más <f>[12†]</f> névvel nevezi,


text:
Hogy a ki magát áldja e földön, áldja magát az igaz Istenben, és a ki esküszik e földön, esküdjék <f>[13†]</f> az igaz Istenre, mert elfeledvék a régi nyomorúságok, és mert elrejtvék szemeim elől.


text:
<pb/>Mert ímé, új <f>[14†]</f> egeket és új földet teremtek, és a régiek ingyen sem emlittetnek, még csak észbe sem jutnak;


text:
Hanem örüljetek és örvendjetek azoknak mindörökké, a melyeket én teremtek; mert ímé, Jeruzsálemet vígassággá teremtem, és az ő <f>[15†]</f> népét örömmé.


text:
És vígadok Jeruzsálem fölött, és örvendek népem fölött, és nem hallatik többé abban siralomnak <f>[16†]</f> és kiáltásnak szava!


text:
Nem lesz ott többé <i>csupán néhány</i> napot ért gyermek, sem vén <f>[17†]</f> ember, a ki napjait be nem töltötte volna, mert az ifjú száz esztendős korában hal meg és a bűnös száz esztendős korában átkoztatik meg.


text:
Nem úgy építnek, hogy más lakjék benne; nem úgy plántálnak, hogy más egye a gyümölcsöt, mert mint a fáké, oly <f>[19†]</f> <i>hosszú</i> lesz népem élete, és kezeik munkáját elhasználják választottaim.


text:
Nem fáradnak hiába, nem nemzenek a korai halálnak, mivel az Úr áldottainak magva ők, és ivadékaik <f>[20†]</f> velök <i>megmaradnak. </i>


text:
A farkas <f>[22†]</f> és bárány együtt legelnek, az oroszlán, mint az ökör, szalmát eszik, és a kígyónak por lesz az ő kenyere. Nem ártanak és nem pusztítnak sehol szentségemnek hegyén; így szól az Úr.


text:
<pb/>Így szól az Úr: Az egek nékem ülőszékem, <f>[1†]</f> és a föld lábaimnak zsámolya: minő ház az, a melyet nékem építeni akartok, és minő az én nyugalmamnak helye?


text:
Hiszen mindezeket kezem csinálta, így álltak elő mindezek; így szól az Úr. Hanem erre tekintek én, a ki szegény és <f>[2†]</f> megtörött lelkű, és a ki beszédemet rettegi.


text:
A ki bikát öl, embert üt agyon; a ki juhval áldozik, az ebet öl; a ki ételáldozattal jő, disznóvért hoz elém; a ki tömjént gyújt, bálványt imád! Miként ők így választák útaikat, és lelkök útálatosságaikban gyönyörködött:


text:
Akképen választom én is az ő megcsúfolásukat, és rájok hozom, a mitől félnek; mivel hívtam <f>[3†]</f> és senki nem felelt, szóltam és nem hallották, és a gonoszt cselekedték szemeim előtt, s a mit nem szerettem, azt választák.


text:
<pb/>Halljátok az Úrnak beszédét, a kik rettegtek az ő beszédére: így szólnak testvéreitek, a kik titeket gyűlölnek, nevemért eltaszítanak: Jelenjék meg az <f>[4†]</f> Úrnak dicsősége, hogy lássuk örömötöket; de ők megszégyenülnek.


text:
Halld! zúgás a város felől, hah! a templom felől, hah! az Úr, a <f>[5†]</f> ki megfizet ellenségeinek.


text:
Ki hallott olyat, mint ez, ki látott hasonló dolgokat? Hát egy ország egy nap jön-é világra, és egy nép egyszerre születik-é? mert vajudott és meg is szűlé Sion az ő fiait!


text:
Hát én csak megindítsam és ne vigyem véghez a szűlést? szól az Úr, vagy én, a ki szűletek, bezárjam-é <i>a méhet?</i> így szól Istened.


text:
Örüljetek Jeruzsálemmel, és örvendjetek fölötte mind, a kik őt szeretitek; vígadjatok vele örvendezéssel mindnyájan, a kik <f>[6†]</f> gyászoltatok miatta!


text:
Hogy szopjatok és megelégedjetek megvígasztaltatásának emlőjén, hogy igyatok és örvendjetek <f>[7†]</f> dicsőségének bőségén.


text:
Mivel így szól az Úr: Ímé kiterjesztem rá a békességet, mint egy folyóvizet, és mint kiáradott patakot a népek dicsőségét, hogy szopjátok; <f>[8†]</f> ölben fognak hordozni, és térdeiken czirógatnak titeket.


text:
Mint férfit, a kit anyja vígasztal, akként vígasztallak <f>[9†]</f> titeket én, és Jeruzsálemben vesztek vígasztalást!


text:
Meglátjátok és örül szívetek, csontjaitok, mint a zöld fű, virágoznak, és megösmerik az Úr kezét az Ő szolgáin, és haragját ellenségei <f>[10†]</f> fölött.


text:
Mert ímé, az Úr eljő tűzben, s mint forgószél az ő szekerei, hogy megfizesse búsulásában az Ő haragját, és megfeddését sebesen égő <f>[11†]</f> lánggal.


text:
A kik magokat <f>[12†]</f> megszentelik és mossák a <i>bálvány</i> kertekért, egy <i>pap</i> megett, a középen; a kik disznóhúst esznek és férget és egeret, együtt pusztulnak el mind, mondja az Úr.


text:
És én cselekedeteiteket és gondolataitokat <i>megbüntetem!</i> Eljő <i>az idő</i>, hogy minden népeket és nyelveket egybegyűjtsek, hogy eljövén, <f>[13†]</f> meglássák az én dicsőségemet.


text:
És teszek köztök jelt, és küldök közülök megszabadultakat a népekhez, Tarsisba, Pulba és Ludba, az íjjászokhoz, Tubálhoz és Jávánhoz; a messze szigetekbe, a melyek rólam nem hallottak, és nem látták dicsőségemet, és hirdetik dicsőségemet <f>[14†]</f> a népek között.


text:
És elhozzák minden testvéreiteket minden népek közül ajándékul az Úrnak, lovakon, szekereken, hintókban, öszvéreken és tevéken szentségemnek hegyére Jeruzsálembe, így szól az Úr, a mint hozzák Izráelnek fiai az ajándékot tiszta edényben az Úrnak házába.


text:
Mert mint az új egek <f>[16†]</f> és az új föld, a melyeket én teremtek, megállnak én előttem, szól az Úr, azonképen megáll a ti magvatok és nevetek;


text:
És lesz, hogy hónapról-hónapra és szombatról-szombatra eljő minden test engem imádni, <f>[17†]</f> szól az Úr.


text:
És kimenvén, látni fogják azoknak holttesteit, a kik ellenem <f>[18†]</f> vétkeztek, mert az ő férgök meg <f>[19†]</f> nem hal és tüzök el nem <f>[20†]</f> aluszik, és minden test előtt borzadásul lesznek.


text:
<pb/>Jeremiásnak, Hilkiás fiának beszédei, a ki az Anatótban, Benjámin földén <i>lakó</i> papok közül vala;


text:
A kihez szóla az Úr <f>[1†]</f> Jósiásnak, az Ammon fiának, Júda királyának napjaiban, az ő uralkodásának tizenharmadik esztendejében;


text:
Továbbá Jójakimnak, a Jósiás fiának, Júda <f>[2†]</f> királyának <f>[3†]</f> napjaiban, Sedékiásnak, a Jósiás fiának, Júda királyának egészen tizenegyedik esztendejéig, Jeruzsálem fogságba viteléig, <i>a mi</i> az ötödik hónapban <i>vala;</i>


text:
Mielőtt az anyaméhben megalkottalak, <i>már</i> ismertelek, és mielőtt az anyaméhből kijövél, megszenteltelek; prófétának rendeltelek a népek közé.


text:
Az Úr pedig monda nékem: Ne mondd <i>ezt:</i> Ifjú vagyok én; hanem menj mind azokhoz, a kikhez küldelek téged, és beszéld mindazt, <f>[5†]</f> a mit parancsolok néked.


text:
És kinyújtá az Úr az ő kezét, és megilleté <f>[7†]</f> számat, és monda nékem az Úr: Ímé, az én igéimet adom a te szádba!


text:
Lásd, én e mai napon népek fölé és országok fölé rendellek téged, hogy gyomlálj, <f>[8†]</f> irts, pusztíts, rombolj, építs és plántálj!


text:
És másodszor is szóla hozzám az Úr, mondván: Mit látsz te? És felelék: Forró fazekat látok én, és pedig a szája észak felől van.


text:
Mert ímé, előhívom én az északi országok minden <f>[9†]</f> nemzetségét, mondja az Úr, és eljőnek, és kiki felállítja az ő királyi székét Jeruzsálem kapui előtt, és köröskörül minden kerítése ellen, és Júdának minden városa ellen.


text:
És kimondom ítéleteimet felettök az ő mindenféle gonoszságukért, minthogy elszakadtak tőlem, és idegen isteneknek <f>[10†]</f> áldoztak, és tulajdon kezeik munkáit imádták.


text:
Te azért övezd fel derekadat, és kelj fel, és mondd meg nékik mindazt, a mit én parancsolok néked; meg ne riadj tőlök, különben én riasztalak el téged előlök!


text:
Mert ímé én erősített <f>[11†]</f> várossá, vasoszloppá és érczbástyává teszlek ma téged mind ez egész földön, Júda királyai, fejedelmei és papjai ellen és a föld népe ellen.


text:
Viaskodni fognak ugyan ellened, de nem győznek meg <f>[12†]</f> téged, mert én veled vagyok, azt mondja az Úr, hogy megszabadítsalak téged.


text:
Menj el, és kiálts Jeruzsálem füleibe, mondván: Ezt mondja az Úr: Emlékezem reád gyermekkorod ragaszkodására, mátkaságod szeretetére, a mikor követtél engem a pusztában, a <i>még</i> be nem vetett földön.


text:
Szent volt Izráel az Úrnak, az ő termésének zsengéje; a kik emésztik vala őt, mind vétkeznek vala, veszedelem támada rájok, azt mondja az Úr.


text:
Így szól az Úr: Micsoda hamisságot találtak bennem a ti atyáitok, hogy elidegenedtek tőlem, és hiábavalóság után jártak, és hiábavalókká lettek?


text:
Még csak azt sem mondták: Hol van az Úr, a ki felhozott minket Égyiptom földéről, a ki vezérelt minket a pusztában, a kietlen és járatlan földön, a szomjúságnak és a halál árnyékának földén, a melyen nem vonult át ember, és a hol halandó nem lakott?


text:
És bevittelek titeket a bőség földébe, hogy annak gyümölcseivel és javaival éljetek; és bementetek, és megfertőztettétek az én földemet, és az én örökségemet útálatossá tevétek.


text:
A papok nem mondták: Hol van az Úr? A törvény magyarázói nem ismertek engem, és a pásztorok hűtelenekké lettek hozzám, a próféták pedig a Baál által prófétáltak, és azok után jártak, a kik tehetetlenek.


text:
Menjetek csak át a Kittim szigeteire, és lássátok meg; és küldjetek Kédárba is és szorgalmasan vizsgálódjatok, és lássátok meg, ha volt-é <i>ott</i> ehhez hasonló?


text:
Ha cserélt-é valamely nemzet isteneket? noha azok nem istenek. Az én népem pedig felcserélte az ő dicsőségét tehetetlenséggel!


text:
Mert kettős gonoszságot követett el az én népem: Elhagytak engem, az élő vizek forrását, hogy kútakat ássanak magoknak; <i>és</i> repedezett kútakat <i>ástak,</i> a melyek nem tartják a vizet.


text:
Oroszlánok ordítanak reá, megeresztik hangjokat, és sivataggá teszik földjét; városai szétromboltatnak, lakatlanok.


text:
Vajjon nem te szerezted-é ezt magadnak? Elhagytad az Urat, a te Istenedet, a mikor vezérelt téged az úton!


text:
Most is mi dolgod van néked Égyiptom útjával? Hogy Nilus-vizet igyál? Vagy mi dolgod van néked Assúr útjával? Hogy a folyam vizét igyad?


text:
A magad gonoszsága fenyít meg téged, és a te elpártolásod büntet meg téged. Tudd meg hát és lásd meg: mily gonosz és keserves dolog, hogy elhagytad az Urat, a te Istenedet, és hogy nem félsz engemet, ezt mondja az Úr, a Seregeknek Ura.


text:
Bizony régóta széttörtem a te igádat, és letéptem köteleidet, és azt mondtad: Nem leszek rabszolga; mindamellett minden magas halmon és minden lombos fa alatt bujkálsz vala te, mint egy parázna.


text:
Pedig én úgy plántállak vala el téged, mint nemes <f>[1†]</f> szőlővesszőt, mindenestől hűséges magot: mimódon változtál hát nékem idegen <f>[2†]</f> szőlőtőnek fattyú hajtásává?


text:
Még ha lúgban mosakodnál is, vagy szappanodat megsokasítanád is, feljegyezve marad a te álnokságod előttem, mondja az Úr Isten.


text:
Mimódon mondhatnád: Nem undokíttattam meg, nem jártam a Baálok után?! Lásd meg a te útadat a völgyben, ismerd meg csak: mit cselekedtél! Gyorslábú kancza-teve, a mely ide-oda futkos útain.


text:
Pusztához szokott nőstény vadszamár, a mely érzékiségének kívánságában levegő után kapkod. Gerjedelmét kicsoda csillapíthatja le? Senki ne fáraszsza magát, a ki ezt keresi, megtalálja ezt a maga hónapjában.


text:
Tartóztasd meg lábadat a mezítelenségtől, és torkodat a szomjúságtól! És te azt mondod: Hiába, nem <i>lehet</i>! mert idegeneket szeretek, és utánok járok.


text:
A miképen megszégyenül a tolvaj, ha rajtakapják, akképen szégyenül meg Izráel háza: ő maga, az ő királyai, fejedelmei, papjai és prófétái,


text:
A kik azt mondják a fának: Te vagy az én atyám! a kőnek pedig: Te szűltél engem! Bizony háttal fordulnak felém és nem arczczal, de nyomorúságuk idején azt mondják majd: Kelj föl és szabadíts meg minket!


text:
De hol vannak a te isteneid, a melyeket magadnak készítél? Keljenek fel, ha megszabadíthatnak téged a te nyomorúságod idején; hiszen annyi istened volt, oh Júda, a hány <f>[3†]</f> városod!


text:
Hiába ostoroztam fiaitokat, a fenyítés nem fogott rajtok; fegyveretek úgy emésztette <f>[4†]</f> prófétáitokat, mint pusztító oroszlán.


text:
Oh te nemzetség! Lásd meg az Úr dolgát! A puszta voltam-é én Izráelnek, avagy a setétség földje? Miért mondotta az én népem: Szabadok vagyunk, nem megyünk többé hozzád!


text:
Vajjon elfelejtkezik-é a lány az ő ékszereiről; a menyasszony az ő nyaklánczairól? Az én népem pedig számtalan napokon elfelejtett engem!


text:
Mit szépíted a te útadat, hogy te szeretetet keresel; holott még a gonoszokat is tanítod a te útaidra!


text:
Még ruháid szélén is található szegény, ártatlan emberek <f>[5†]</f> vére, nem <i>azért, hogy</i> betörésen kaptad őket, hanem mindamazokért!


text:
És azt mondod: Bizonyára ártatlan vagyok, hiszen elfordult tőlem az ő haragja! Ímé, én törvénybe szállok veled, mivelhogy azt mondod: Nem vétkeztem!


text:
Mit futkosol oly igen, változtatván útadat? Égyiptom <f>[6†]</f> miatt is megszégyenülsz, a mint megszégyenültél Assúr miatt.


text:
Még ettől is elszakadsz s kezeidet fejedre <i>kulcsolod,</i> mert útálja az Úr a te bizodalmasaidat, és nem leszel velök szerencsés.


text:
<pb/>Nos hát! Ha elbocsátja valaki az ő feleségét, és ez eltávozik tőle és más férfiúé lesz: vajjon <f>[1†]</f> visszamehet-é még <i>a férfi</i> ő hozzá? Nem lenne-é az a föld fertelmesen megfertőztetve? Te pedig sok szeretővel paráználkodtál, és visszajönnél hozzám? mondja az Úr.


text:
Emeld fel szemeidet a magaslatokra, és lásd meg: hol <f>[2†]</f> nem szeplősítettek meg téged? Az útakon vártál reájok, mint az arab a pusztában, és megfertőztetted a földet paráznaságaiddal és gonoszságoddal.


text:
Noha megvonattak a korai záporok, és késői eső sem volt: mégis parázna asszony homlokúvá lettél, szégyenkezni nem akartál.


text:
Mindörökké haragszik-é, mindvégig bosszankodik-é? Ímé, ezt mondod, de cselekszed a gonoszságokat, a mint tőled telik.


text:
És monda az Úr nékem Jósiás király napjaiban: Láttad-é, a mit az elpártolt Izráel cselekedett? Elment ő minden magas hegyre <f>[3†]</f> és minden zöldelő fa alá, és ott paráználkodott.


text:
És mondám, miután mindezt megcselekedte: Térj vissza <f>[4†]</f> hozzám! de nem tért vissza. És látta ezt az ő hitszegő húga, a Júda.


text:
És láttam, hogy mindamellett is, hogy elbocsátottam <f>[5†]</f> az elpártolt parázna Izráelt, és adtam néki elválásról való levelet: nem félt a hitszegő Júda, az ő húga, hanem elment, és ő is paráználkodott.


text:
És lőn, hogy az ő paráznaságának hírével megfertőztette a földet; mert kővel és fával paráználkodott.


text:
És mindez után sem tért vissza hozzám az ő hitszegő húga, a Júda, az ő szíve teljességével, hanem csak képmutatással, azt mondja az Úr.


text:
Menj el, és kiáltsd e szókat észak felé, és mondjad: Térj vissza, elpártolt Izráel, ezt mondja az Úr, <i>és</i> nem bocsátom reátok haragomat, mert kegyelmes vagyok <f>[7†]</f> én, ezt mondja az Úr, nem haragszom mindörökké.


text:
Csakhogy ismerd el a te hamisságodat, hogy hűtelenné lettél az Úrhoz, a te Istenedhez, és szertefutottál útaidon az idegenekhez mindenféle zöldelő fa alá, és az én szómra nem hallgattatok, ezt mondja az Úr.


text:
Térjetek meg, szófogadatlan fiak, azt mondja az Úr, mert én férjetekké lettem <f>[8†]</f> néktek, és <f>[9†]</f> magamhoz veszlek titeket, egyet egy városból, kettőt egy nemzetségből, és beviszlek titeket Sionba.


text:
És adok néktek szívem szerint való pásztorokat, <f>[10†]</f> és legeltetnek tudománynyal és értelemmel.


text:
És ha majd megsokasodtok és megszaporodtok a földön azokban a napokban, azt mondja az Úr, nem mondják többé: Az Úr szövetségének ládája! Szívére se veszi senki, rá se gondolnak, meg sem látogatják, és nem készítik meg újra.


text:
Abban az időben Jeruzsálemet hívják majd az Úr királyiszékének, és minden nemzet oda gyülekezik az Úr nevéért Jeruzsálembe, és nem követik többé gonosz szívöknek makacsságát.


text:
Azokban a napokban a Júda háza Izráel házával fog járni, <f>[11†]</f> és együtt mennek be az északi földről abba a földbe, a melyet örökségül adtam a ti atyáitoknak.


text:
Azt mondám ugyanis magamban: Miképen tegyelek téged a fiak közé, és adjam néked a kivánatos földet, a pogányok seregének drága örökségét? És azt végezém: Hívj engem atyámnak, és ne pártolj el tőlem!


text:
Mindamellett a mint hitszegővé lesz az asszony az ő társa iránt: úgy lettetek hitszegőkké <f>[12†]</f> irántam, Izráel háza, azt mondja az Úr.


text:
Szó hallatszik a magaslatokon, Izráel fiainak esdeklő sírása, mert elfordították útjokat, <f>[13†]</f> elfelejtkeztek az Úrról, az ő Istenökről.


text:
Térjetek vissza, szófogadatlan fiak, <i>és</i> meggyógyítom a ti elpártolástokat! Ímé, mi <f>[14†]</f> hozzád járulunk, mert te vagy az Úr, a mi Istenünk!


text:
Bizony hiábavaló a halmokról, a hegyekről való zajongás; bizony az Úrban, <f>[15†]</f> a mi Istenünkben van Izráel megmaradása!


text:
És ez a gyalázatosság emésztette a mi atyáink szerzeményét gyermekségünk óta: juhaikat, szarvasmarháikat, fiaikat és leányaikat!


text:
Gyalázatunkban heverünk, és elborít minket a mi szégyenünk; <f>[16†]</f> mert vétkeztünk az Úr ellen, a mi Istenünk ellen: mi és a mi atyáink gyermekségünk óta mind e mai napig, és nem hallgattunk az Úrnak, a mi Istenünknek szavára.


text:
<pb/>Ha visszatérsz, Izráel, ezt mondja az Úr, hozzám térj vissza, és ha eltávolítod a te útálatosságaidat előlem és nem ingadozol;


text:
És <i>így</i> esküszöl: Él az Úr! hűségben, egyenességben és igazságban: akkor ő benne áldják majd magokat a nemzetek, és benne dicsekesznek.


text:
Mert ezt mondja az Úr Júda és Jeruzsálem férfiainak: Szántsatok magatoknak új <f>[1†]</f> ugart, és ne vessetek tövisek közé!


text:
Metéljétek magatokat <f>[2†]</f> körül az Úrnak, és távolítsátok el <f>[3†]</f> szívetek előbőreit, Júda férfiai és Jeruzsálem lakosai, hogy fel ne gyúladjon az én haragom, mint a tűz, és <f>[4†]</f> olthatatlanul ne égjen a ti cselekedeteitek gonoszsága miatt.


text:
<pb/>Adjátok hírül Júdában, és hallassátok Jeruzsálemben és mondjátok, és kürtöljétek az országban; kiáltsátok teljes erővel, és mondjátok: Gyűljetek össze és menjünk be az erősített városokba!


text:
Emeljetek zászlót a Sion felé; fussatok, meg ne álljatok, mert veszedelmet hozok észak <f>[5†]</f> felől és nagy romlást!


text:
Felkelt az oroszlán az ő tanyájából, és a népek pusztítója elindult; kijött helyéből, hogy elpusztítsa a te földedet; városaid lerontatnak, lakatlanokká lesznek.


text:
Öltözzetek azért <f>[6†]</f> gyászba, sírjatok és jajgassatok, mert az Úr haragjának tüze nem távozott el rólunk!


text:
Azon a napon pedig, ezt mondja az Úr, elvész a király bátorsága és a főemberek bátorsága, és a papok elálmélkodnak, és a próféták <f>[7†]</f> elcsodálkoznak.


text:
Én pedig ezt mondom: Oh Uram Isten! Bizony igen megcsaltad ezt a népet, és Jeruzsálemet, ezt mondván: Békességtek lesz! holott a szablya lelkünkig hatott.


text:
Abban az időben azt mondják e népnek és Jeruzsálemnek: Száraztó szél <i>jő</i> a magas helyekről a pusztában, az én népem leányának útján; nem szóráshoz és nem tisztításhoz való!


text:
Ímé! úgy jő fel, mint a felleg, és szekerei olyanok, mint a szélvész, lovai gyorsabbak a saskeselyűknél. Jaj nékünk, mert elvesztünk!


text:
Jeruzsálem, tisztítsd meg <f>[8†]</f> szívedet a gonoszságtól, hogy megtartassál! Meddig maradnak még te benned a te bűnös gondolataid?


text:
Mondjátok meg a nemzeteknek; nosza, hirdessétek Jeruzsálem ellen: Őrizők jönnek messze földről, és kiáltoznak Júda városai ellen.


text:
A te magad viselete és a te cselekedeteid szerezték ezeket néked; ez a gonoszságod bizony keserű, bizony egész a szívedig hatott!


text:
<pb/>Oh én belsőm, <f>[9†]</f> oh én belsőm! Aléldozom, oh én szívemnek rekeszei! Háborog a szívem, nem hallgathatok! Hiszen hallottad én lelkem a kürt szavát, a harczi riadót!


text:
Vészre vészt jelentenek; bizony elpusztul az egész föld, nagy hamarsággal elpusztulnak az én sátraim, kárpitjaim egy pillantás alatt!


text:
Bizony <f>[10†]</f> bolond az én népem: engem nem ismernek, balgatag fiak ők, és nem értelmesek! Bölcsek ők a gonoszra, jót cselekedni pedig tudatlanok!


text:
Nézek, és ímé a bő termő föld pusztává lőn; és minden városa összeomlott az Úr előtt, az ő haragjának tüze előtt!


text:
Bizony ezt mondja az Úr: Pusztasággá lesz az <f>[13†]</f> egész ország, de nem vetem <f>[14†]</f> végét!


text:
Azért gyászol <f>[15†]</f> a föld, és homályosodik el oda fenn az ég, mert szólottam, határoztam, és meg nem bánom és el nem térek attól.


text:
A lovasoknak és a kézíveseknek kiáltozása elől elfut minden város, elrejtőznek a sűrűségekbe, és felmásznak a sziklákra: minden város elhagyottá lett, és egyetlen ember sem lakik azokban.


text:
És te, elpusztult, mit cselekszel <i>akkor?</i> Ha bíborba öltözöl, ha arany kösöntyűkkel ékesíted magadat, és ha festékkel <f>[16†]</f> mázolod is ki szemeidet: hiába szépítgeted magadat! Megvetnek téged <f>[17†]</f> a szeretőid, életedre törnek.


text:
Mert mintha vajudó asszony szavát hallanám, mintha az először szűlőnek sikoltozását: olyan Sion leányának hangja; nyög, csapkodja kezeit: <f>[18†]</f> Jaj nékem! mert roskadozik lelkem a gyilkosok előtt.


text:
<pb/>Járjátok el Jeruzsálem utczáit, és nézzétek csak és tudjátok meg és tudakozzátok meg annak piaczain, ha találtok-é egy embert; ha van-é valaki, a ki <f>[1†]</f> igazán cselekszik, hűségre törekszik, és én megbocsátok néki!


text:
Uram! a te szemeid avagy nem a hűségre <i>néznek</i>-é? Megverted <f>[2†]</f> őket, de nem bánkódtak; tönkre tetted őket, de nem akarják felvenni a dorgálást; orczáik keményebbekké lettek a kősziklánál; nem akartak megtérni.


